Snälla Lucy, hör på mig. Jag vet om alla mina brister.
Jag har en lista vi kan gå igenom. Snälla Lucy! Jag är en jävla sopa.
–Jag är egoistisk och... –Simon, sluta. Hör på mig.
–Det är inte ditt fel. – Hej! –Om jag stör kan jag gå ut.
Nej, vi skulle runda av. – Vi ses, Simon.
–Ge mig en halvtimme så kan jag... –Vi är redan sena. – Va, Laura?
–Gjorde ni inte slut i tisdags? –Jo, men han ville ses igen.
Hur gör du? Gör slut på tisdag och på fredag har du en ny.
–Simon och jag gjorde slut ihop. –Han gråter ju.
Min syster får vuxna män att gråta.
Jag grät nästan också. Jag gråter inte, men jag känner ändå.
Simon är en fåne, men är harmlös och du...
Trots alla killar har du aldrig haft nåt som ens liknar...
–Vansinnet, frigörelsen i en stor... –Riktigt stor passion, jag vet.
En stor själslig klättra–på–väggarna– i–det–stora–vansinnet–pryl.
Vad gör du själv? Du har inte varit ute med nån sen i fjol.
Den siste var skäggtypen som drack Pernod...
–Bernard. –Just det...!
–Ska du aldrig göra nåt? –En dag. Jag vet det.
Det är skillnaden. Skål!
Lucy: Adam stötte inte ens på mig.
De ber mig sjunga, Andy.
En dag så kommer han mannen som jag älskar
Det vet jag att han gör.
Och han är stor och stark...
Stället är fullt av exkillar. Lugn bara, jag är inte intresserad.
Där är en till. Kanske hade Laura rätt.
Jag kan inte bestämma mig. Det är trevliga pojkar...
De flesta. Men ibland önskar man att man fick se ett nytt ansikte.
Oj då, ser man på! Se på den.
Bort med tassarna, Maria. Jag såg honom först.
Är han verkligen så blyg? Fast det vore väl trevligt som omväxling.
–Bra, Lucy! –Okej, då kör vi...
–Vill du beställa, väntar du på nån? –Förlåt?
–Vill du beställa? –Jag trodde du var sångerska.
Jag är antingen serverande sångerska eller sjungande servitris.
–Jag vet inte själv. –Du är en duktig sångerska.
–Tycker du? –Ja, fantastisk.
Tack.
–Vill du äta eller inte? –Jo... Ja tack.
Få se... Vår gödkyckling är väldigt god.
–Då tar jag det. –Och vin. Gillar du rött eller vitt?
Husets röda är gott, men om du föredrar vitt...
–Husets röda är perfekt. –Gödkyckling.
Och husets röda.
Bra. Jag gillar män som själv vet vad de vill ha.
Vilket leende!
Nu har jag dig.
Hej!
–Jag hoppas maten smakade bra. –Det var fantastiskt gott.
Ser han inte att han bara behöver fråga? Hur blyg får man bli?
För guds skull!
–Får jag träffa dig igen? Kan vi ses? –Ja, gärna det.
–Vad bra. Jag heter Lucy förresten. –Hej, Lucy.
–Jag... –Minns du inte vad du heter?
Jo, jag heter Adam.
–Hur ska vi...? –Ringer du mig? Har du en penna?
Jag är glad att du frågade mig. Jag... Det är lite sjukt.
Jag kände att nåt hände. Och nåt händer kanske.
Okej. Då ringer jag dig snart... Adam.
Hej då.
–Lucy, svarar du? Lyft luren då. –Jag ska.
–Gör det då! –Jag ska. Gå in och lämna mig ifred.
–Han lägger på om du inte svarar. –Mamma!
Hallå? Hej! Fick du mitt meddelande?
–Ja, jag fick alla. Det var kanon. –Jag var inte säker på att...
Det är svårt att prata i maskiner. Vi har ingen. Mamma är vår svarare.
Lucy, tyst! Du låter som en häst på LSD.
Hur som helst...
–Hallå? Är du kvar? –Jag är kvar.
–Bra. Vi kan väl ses i morgon. –Jag hämtar dig med bilen.
–Kommer du hit? –Är det dåligt?
Det går jättebra. Var här vid halv åtta då.
Ja, ja... läckert, ja...
–Lägg på luren. –Hej då!
–Det verkade gå bra. Var du nervös? –Mamma...!
Du lät lite nervös. Det är inte likt dig.
Han kommer hit och hämtar mig i morgon. Han har bil.
Vad roligt.
Då fixar jag en tårta.
Se på dig! Din lilla sötnos.
–Du har inget emot att hon sover här? –Klart jag inte har. Lilla Jeanie.
Då hämtar jag henne i morgon. Tårta? Har jag glömt en födelsedag?
–Min i 20 år kanske. –Lucys nya kille kommer hit.
–Som du avverkar killar. Bra jobbat. –Nu går vi.
–Jag tycker att alla borde sticka. –Vi bor här och kan inte bara sticka.
Han erbjöd sig komma och hämta henne med bilen – på första träffen!
–Han ger henne fula vanor. –Vi ger honom ett fint mottagande.
–Är det han? –Då får vi träffa veckans vinnare.
Glöm det. Glöm det.
Hej. Åh, tack!
–Det är inte fånigt? –Nej.
Det gör inget att vissa i min familj är här? Alla faktiskt.
Vill du hälsa på dem? Det går fort, sen kan vi sticka.
–Hej, Adam! –Mmm, fin.
Vill du ha en tårtbit? Den är köpt, jag har inte bakat på åratal.
–Min äldsta dotter. Hennes man. –Jag kommer strax.
Det här är min minsting. Mina minstingar.
David och min dotterdotter. Och så stackars Laura.
Jag var häpen. Han är inte alls som nån annan du varit ihop med.
–Vad är nytt? –Jag mognar.
Hans namn är så olikt dig, så ursprungligt: Adam...
–Ja, det är ett skitnamn. –Han citerade Christina Rossetti.
–Varför gjorde han det? –Det kom på tal. Hon är inte så känd.
Så du har mitt godkännande. Hoppas bara du är beredd på allt.
Jag är full av överraskningar.
–Är du avundsjuk? –Sluta, det är orättvist.
Stackars Laura är inte avundsjuk. Alltför snäll. Fast det vore kul–
–om jag fick uppleva den stora passionen som hon tjatar om.
–Jag ska bara köpa den här. –En bok till? Böcker är inte grejen.
Syrran, tror du att Karen har nåt problem?
Hon erkänner att hon är oskuld. Varför gör hon det?
Jag har varit ihop med henne i tre veckor. Hon har ju egen lägenhet.
–Så det är helt säkert. –En ny definition av säkert sex.
Det är skitjobbigt. Du och Adam gjorde det säkert.
Nej, det gjorde vi inte. Adam stötte inte ens på mig.
Det är sant. Inte för att jag hade haft nåt emot att han gjorde det.
–Tycker du också om honom? –Han är lite för lugn för min smak.
–Har jag fel? –Fråga Adam. Han jobbar här.
Jag frågar dig. Systrar ska anförtro sånt här åt varandra.
–Nå? –Vad då? Jag vet inte än.
–Jaha. Alla har sin uppfattning. –Just det.
–Sköt dig själv. –Absolut.
Ska du med in? Han hänger en ny utställning.
Nej, jag lämnar er ifred. Vi ses sen.
–Alice! –Ja?
Du vet... du vet hur killar alltid tjatar om sex?
–Jag har ett svagt minne av det. –Adam gör inte det.
Han låter mig bestämma. Det är skönt som omväxling.
–Börjar du bli förälskad, hjärtat? –Vi ses.
Du vet när man älskar första gången...
Alltså typ när som helst. Jag vill bara att du ska veta–
–att jag låter dig bestämma. Det är ditt beslut.
–Jag förstår inte, Adam. –Allt. När, var och omständigheterna.
Jag vill att det blir... att det blir precis som du vill att det ska vara.
–Är det okej? –Vad sägs om nu, här i bilen?
Jag ska fundera på det.
Jag älskar att vara ute på landet. Gör inte ni?
Stick, din odåga! – Visst var det uppfriskande, Adam?
–Vindarna blåser rent kroppen. –Jag hade inte velat missa det.
–Var det uppiggande? –Nästa gång får du ingen glass.
Jag kan vänja mig vid din bil. Berättade du historien för henne?
Man hör intressanta saker när man går i bergen.
Ska vi berätta för henne? En enkel och förtjusande historia.
Adam var ung när hans föräldrar dog, men han kom alltid ihåg i barndomen–
–när de gick förbi en fin bilfirma. Hans pappa var förtjust i en Jaguar.
Se på Jaggan, sa han. Jag trodde det var världens mest underbara sak.
Hans pappa lovade alltid mamman att hon skulle få en när de fick råd.
Vet du vad den lilla ängeln gjorde?
När han fyllde 18 och fick ut sitt lilla arv–
–köpte han den här bilen. Som ett minne av dem.
Adam, varför har du inte berättat det för mig?
Jag vet inte.
Den ynglinen är härlig som full.
Jag hade stått ut med din far om han varit roligare som full.
Och snyggare. Se bara på honom!
Jag tycker synd om Alice ibland. Men hon hade bestämt sig.
–Du sa att han var ett bra kap. –Gjorde jag? Gud, vad tänkte jag på?
Se på honom nu. Visst vill man bara bära upp honom och bäddaner honom?
–Och hoppa i säng efter honom. –lnget snuskprat.
Det jag inte vet har jag inte ont av.
Jag går och fångar honom innan han trillar.
Hej.
Jag lovade Alice att vi sitter barnvakt åt dem på fredag. Går det?
Men jag jobbar på fredag.
–Jag gör det ensam. Härlig unge. –Om du vill.
–Alice måste vara tacksam. –Ja, hon är överlycklig.
–Lucy! –Simon? Hej!
–Väntar du på ett bord? –Nej. Hur är det med dig?
–Bra. Jag måste byta om. –Jo, du...
Jag provar nytt material på klubben i kväll och sätter dig på gästlistan.
–Tack, Simon, men jag är nog trött. –Snälla Lucy!
Du behöver inte komma nära mig, bara du hör materialet. Snälla!
Kör till då.
Om jag kan. Jag får se.
Är allt bra? Okej. Hej då.
Vi kan alla bli lyckliga, men att vara olycklig är mer intressant.
Ingen är tristare än lycka. Lycka, lycka, lycka...
Som en rak, oändligt lång väg. Och allt man ser på håll är Tyskland.
Så såg jag dig första gången, Simon. På scen, du såg cool och smart ut.
Välutbildade lättledda kvinnor, hoppas jag.
Jag trodde att du var sån på riktigt. Gud.
Men Adam är inte cool och smart, så varför blir jag kär i honom?
Herregud, sa jag "kär"?
Klappa inte för hårt. Folk trillar av sina cyklar i Kina.
Hallå, Alice. Är ni hemma? Har Adam stuckit?
Han är kvar. Vänta. – Adam, det är Lucy.
–Hur gick det? Var Jean snäll? –Ja. Vad gör du?
Jag ska gå från jobbet. Jag ringde för att säga att jag tänker på dig.
Får jag berätta om Adam? Den bästa kille jag varit ihop med.
Bättre än komikern med "knulla mig annars tar jag livet av mig"–looken?
Kul på scen, mardröm på tu man hand.
–Jag vet hur det är. –Adam är tvärtom. Jätteblyg.
Men jag tror att jag fick honom att bli kaxig.
Han är snygg, men saknar självförtroende.
–Åker ni på semester tillsammans? –Han gjorde nåt helt fantastiskt.
Akta huvudet.
Vi har svängt inåt landet och kör fortfarande söderut.
–Är du säker? –Ja.
Det var uppiggande, upphetsande och fullständigt förvirrande.
Vilket är en kombination jag gillar. Men även stället Adam tog mig till.
Ett perfekt litet romantiskt hotell på landet.
Då insåg jag skillnaden mellan vår relation och alla andra jag haft.
Kalla det "förälskad", om ni vill. Eller mer tur än jag förtjänar.
Är du sugen på en helg på landet?
Åh, Adam! Det är jättefint.
Min syster Laura kallar det en stor passion.
Det är inte ens halva sanningen.
–Jaha, vad tycker du? –Jättefint. Det passar dig.
Nej, om Adam. Vad tycker du om det jag sa?
Skicka honom till mig. Låter som en gudagåva.
–Visst låter han rätt? –Jag har aldrig sett dig så nervös.
Säg att jag hoppar ut i det okända.
Hoppas jag inte gör mig till åtlöje.
Tack, tack! Lyssna, lyssna.
Min familj är här i kväll. De sitter vid bordet där.
–Vi firar mammas födelsedag. –Jag ska mörda dig!
Vi älskar dig, Peggy Owens!
I mitt gäng sitter det en Adam. Och han är min kille.
Jag vet att mamma älskar honom, så den bästa presenten vore att säga–
–att han och jag ska gifta oss.
Nej, nej, nej! Nej, nej, vänta.
Jag har inte friat till honom än.
Så, Adam, jag frågar dig nu:
Vill du gifta dig med mig?
Gärna.
Jag är så glad.
Laura: Jag tror att Adam har nån djup tragedi som lurar under ytan.
–Hej! Hette du Adam? –Mrs Owens.
Vill du ha en tårtbit? Den är köpt, jag har inte bakat på åratal nu.
Lucy sa att han var blyg. Jag tycker inte att han verkar blyg.
Varför lurar hon alltid sig själv?
Stackars mamma. Så många pojkvänner och hon kämpar för att gilla alla.
Till och med Martin. Hon står ut med honom för Alices skull.
Det misstaget gör jag inte om. Fast jag gör ju i stort sett inget.
Okej... Var snäll.
–Jag heter Adam. –Laura, mellansystern.
–Laura? Är det sant? –Ja. Hur så?
–Min favoritfilm är "Laura". –Premingers film? Jag älskar den.
–Och en favoritdikt är om en Laura... –Det är inte sant.
–Du menar inte "Trolltorget"? –Jo, just det.
Hon ropade Laura upp i trädgården. Saknade du mig? Kom och kyss mig.
Strunta i mina sår, krama och kyss mig, drick mina troll–fruktsafter.
–Christina Rossetti? –Det är inte sant.
Älska mig, Laura, gör mycket av mig.
–Jag skriver avhandling om henne. –Christina Rossetti?
Delvis. Titeln är "Jungfru – hora? Viktorianska kvinnors dilemma."
Men jag filtrerar det genom såna som Rossetti och systrarna Brontë.
Jag är inte skolad, men jag älskar känslan och energin i hennes dikter.
Du skrattar säkert, men de är väldigt...
–Erotiska. –De är väldigt erotiska.
Men i en helt hämmad form. Fast det gör det så intressant.
–Jag är din. –Jag kommer strax.
Hej då, Laura. Jag måste läsa dikten igen, det var ett tag sen.
Tänk att jag kom ihåg den.
Hej då, mrs Owens. Peggy.
Visst är han trevlig?
Jag är glad att hon har en ny. Hon var väldigt ledsen för Stephen.
–Simon. Det tog slut för nån dag sen. –Jo, men Lucy gillar sällskap.
Hon kan inte roa sig själv som du. Du har tur i det avseendet.
Hej. Håller du på med forskning?
Nej, faktiskt inte... Jag letar efter dikten vi talade om i går.
–Vad kul! –Jag hittade den inte hemma.
De tar fram den åt dig. De är snälla. Jag bor här när jag skriver på min...
Jag måste gå. Jag har dikten hemma.
–Mår du bra, Adam? –Ja.
Jag hoppas vi ses snart igen.
Hej.
–Om det inte angår mig kan jag gå... –Nej.
Är du säker?
Det är nåt som händer ibland.
Jag vet aldrig varför. Jag vet inte...
När jag upplever en stark känsla kastas jag tillbaka och minns allt.
Är det nåt... Hjälper det att prata?
Tja... Kan du bevara en hemlighet? Säg det inte till nån annan.
Självklart.
Tack.
Mamma dog när jag var liten.
Jag var för ung för att minnas. Det är inte det. Men...
Under lång tid var det bara pappa och jag.
När jag var gammal nog lärde han mig köra och lät mig köra upp.
Jag klarade provet och dan efter köpte han den här bilen till mig.
–Bara så där? –Ja. Det var hans sista pengar.
Och dan efter det försvann han och jag hörde aldrig av honom mer.
–Jag beklagar. –Jag förstår inte varför han stack.
Jag förstår vad han var för man. Han hade en stor passion.
–Herregud... –Han gjorde alltid nåt extremt.
Men jag kan inte skaka av mig rädslan att allt var mitt fel.
Att jag är fel för människor. Därför kommer den här känslan.
Alltid när jag sitter i bilen, vilket är naturligt, och alltid när jag...
Vad då? Vad då? Vad då?
Jag borde inte låta mina passioner få överhanden.
–Jag vet att du måste jobba. –Det är ingen fara.
–Vi kanske kan prata nån gång? –Ja, hemskt gärna.
–Jag har faktiskt tid... vi kan... –Nej, det behövs inte.
–Är du säker? –Ja, jag klarar mig.
Kram?
Jobba hårt. Jag hoppas få se dig snart igen.
Okej.
Hej då.
Till och med hans namn är så olikt dig, så ursprungligt: Adam.
–Ja, ett skitnamn. –Och han citerade Christina Rossetti.
–Varför det? –Det kom på tal. Hon är inte så känd.
Så du har mitt godkännande. Hoppas bara du är beredd på allt.
–Jag är full av överraskningar. –Märke hon nåt? Nåt i mitt ansikte?
–Är du avundsjuk? –Sluta, det är orättvist.
Hon tittar på dig. Gör nåt. Sluta prata om Adam. Köp nåt.
Där är den bok som jag vill att han ska läsa. Ska jag?
–Ja, jag köper den. –Jag ska bara köpa den här.
Vad menade han med "hoppas få se dig snart igen"? Säkert inget.
Och pussen? Han är en känslomänniska.
Jag frågar Lucy. Nej, då misstänker hon nåt.
–Du glömde din växel. –Just det, min...
–Här. –Tack.
–Vad handlar boken om? –lngenting. Poesi. Inget för dig.
–Laura, det var elakt sagt. –Du har rätt.
Förlåt, Luce. Jag hatar att glömma saker.
Men jag har mycket att tänka på. Vad kul att det går så bra för dig!
Adam är underbar. Han verkar så...
Till Adam med mycket kärlek...
Nej, jag kan inte skriva "kärlek". Det vore fel. Om Lucy såg det...
Till Adam. Poetälskare i världen, förenen eder!
Nej, det är för glatt, för mycket "yllekofta".
Jag behöver nåt vänligt, varmt och tryggt.
Till Adam. Ser fram emot mycket prat. Laura.
"Mycket prat" är hemskt. Det är så "lunchande damer–aktigt".
Till Adam. Välkommen till familjen. Laura.
Vad betyder det? Det låter som maffian. Nej, nej!
–Vad vill jag egentligen säga? –Nej, det kan jag inte säga.
Till Adam.
Hoppas den här boken betyder lika mycket för dig som för mig. Laura.
Ja!
Hej.
Se vad jag läser.
–Jag funderade på att köpa den. –Nej, gör inte det.
–Varför inte? –Det kan jag inte säga.
Men köp den inte än.
Du är rolig. Okej, jag köper den inte. Ska du...?
Jag ska träffa en på mitt college. Om du vill...
–Det är inget problem. –Nej, jag kan inte.
Om du var ensam, så kanske...
Hur som helst, jag...
Hej då.
Vampyrgrejen är symbol för manlig dominans med blod och sperma, ja.
–Men det leder ingenvart. –Nej. Var är mina ciggjävlar?
–Ta en sån här. –Sen när röker du?
Nej, jag hittade dem nånstans. Fast jag vill faktiskt ha en.
–Vad sa vi? –Manlig dominans, sperma.
I Stokers "Dracula" är kvinnan syndachans eller frestelsebyte.
Därför kommer du att älska pjäsen.
Den visar vår rätt att följa råa lustar hur farliga följderna än är.
Så till slut kan Dracula bli en feministisk sexdröm.
Ett motgift mot allt viktorianskt patriarkaliskt manligt skitsnack.
Jag dricker inte blod. Jag dricker inte blod.
Blod. Blod.
Ursäkta. Ursäkta!
–Mår du bra? Tyckte du inte om den? –Dympna...
–Jag har inte jobbat på en vecka. –Vad menar du?
Jag har inte gjort nåt. Jag har kört fast.
–Jag tror inte på vad jag gör längre. –Sluta. Din avhandling...
–Det är en bra idé. McCormack sa... –Ja, det funkar bra som idé.
Men nu vet jag att det inte är sant. Gud, jag känner det!
–Du tycker inte att jag ser tjock ut? –Nej, den är jättefin.
–Om man vill betala. –Att betala är det jag gillar mest.
Och Martins min när han ser Visa–räkningen.
Ja, jag tror att jag tar den.
Adam...!
Herregud...!
Adam!
Herregud... Alice!
–Laura? –Jag såg Adam. Han kommer ner.
Jag har inte sett honom sen första träffen.
–Hur kommer han och Lucy överens? –Bra, men Adam är för melankolisk.
–För vad? –För tankfull för Lucy.
–Var är han? –Han kommer. Vi hör vad han tycker.
–Vi kan väl inte ha missat honom? –Han köper nog nåt först.
Nej, han vinkade neråt, som om han åkte rakt ner. Jag ser honom inte.
–Jag förstår inte, jag förstår inte! –Herregud!
–Jag såg honom åka upp. –Du skämmer ut dig!
–Jag inbillade mig inte. –Jag vet. Jag vet att du såg honom.
Och han har nog gått iväg nånstans. Det är inget att bli till sig för.
Men jag ser honom överallt och möter honom...
Oväntat.
När du och Adam väl möts, vad pratar ni om?
–lnget, vi bara pratar. Hur så? –Min sjuka fantasi. Oroa dig inte.
–Oroa mig för vad? –lnget. Du känner mig.
Jag undrade bara om ni pratade om personliga och intima saker.
Låt oss säga saker om utseendet eller sexprat.
Nej, inget sånt. Allt behöver inte vara sjaskigt och cyniskt och så.
Jag tror att Adam har nån djup tragedi som lurar under ytan.
Jaha? Det har jag inte märkt.
–Men du verkar känna honom bättre. –Nej då, men... Herregud!
–Adam? –Nej, Simon. Lucys ex.
Han är ståuppkomiker. Konstigt, va? Precis när vi pratade om...
–Hej. Du är Lucys... –Syster.
–Jag vet vad du heter... –Laura.
–Hej, Laura. Hur är det med Lucy? –Bra. Du känner Lucy.
–Ring henne. Man vet aldrig. –Är det sant? Det gör jag gärna.
Jag har lite nytt material och det vore kul om vi... men nej...
–Vill du...? –Nej, jag måste gå.
–Så... hej då. –Hej då.
Tut–tut.
Han hade passat Lucy mycket bättre än Adam. Mycket mer hennes typ.
Mår du verkligen bra?
–Ska du ut? –Snoka inte, utan sköt dig själv!
Om jag känner för att gå ut, så går jag ut! All right?!
–Vad var det med henne? –Jag skulle säga "ta regnkappan".
Hallå? Adam, är det du?
Herregud. Är det Laura?
Jag vet att det låter dumt, men såg jag dig på Brown Thomas häromdan?
–Ja. Ja, det gjorde du, Laura. –Vad var det som hände?
Jag åkte upp i rulltrappan och hörde dig ropa på mig.
Jag vinkade för att säga att jag skulle komma ner.
Snälla, säg det så jag vet...
–Undviker du mig? –Nej, inte alls. För faktiskt...
Jag vill inget hellre än att få träffa dig just nu.
Laura? Laura, kan du?
Kommer du nu?
Därför fick du inte köpa boken. Du har inget emot det jag skrev?
Det är jättefint.
Jag vet inte vad som händer. När jag minst anar det ser jag dig.
Jag har små samtal. Alltid med dig.
–Jag ler och känner mig glad. –Det händer mig med.
Och sen, till råga på allt...
Jag kan inte säga det. Du tycker jag är knäpp.
–Snälla, säg det. –Nej, be mig inte.
Adam, du måste vara ärlig mot mig. Snälla!
Häromkvällen när jag... Ja, du vet... med Lucy...
Jag fantiserade om dig.
Är det sjukt?
Nej.
–God morgon, mamma. –God morgon.
Vet du vad Adam gör? Han är så hemlighetsfull.
Jag ska vara hemma vid sex, han sa inte varför.
–Är du inblandad? –Han är en riktig liten gåta.
Man vet aldrig vad han tänker på.
"Om allt annat förgår och han blir kvar fortsätter jag att finnas."
"Om allt annat blir kvar och han utplånas"–
–"förvandlas universum till en mäktig främling, utan mig som del."
"Min älskare Heathcliff liknar det eviga berget under allt."
"Utan så mycket synlig fägring, men helt nödvändig."
"Nelly, jag är Heathcliff. Han finns alltid i mina tankar."
"Inte som njutning, mer än jag är njutning för mig själv..."
"Romantiskt möte", 11 vågrätt.
O, på franska... "Rendesvouz".
Rendesvouz...
–Vart ska vi? –Det säger jag inte.
Vi ska sätta oss i bilen. Det är allt jag säger. Akta huvudet.
Vart ska vi, Adam? Hallå!
–Snälla Adam, säg vart vi ska! –lnte som njutning...
mer än jag alltid är njutning för mig själv.
Om du inte säger vart vi ska tar jag av den här.
Då förstör du överraskningen.
–Nu kör vi! –Okej.
Okej!
Herregud...
Min familj är här i kväll och sitter vid bordet där.
Vad roligt. Visst är hon vacker?
–Du med. –Vi firar min mammas födelsedag.
Vi älskar dig, Peggy Owens!
Och i mitt gäng sitter det en Adam. Han är min kille.
Jag vet att mamma älskar honom, så den bästa presenten vore att säga–
–att han och jag ska gifta oss.
Nej, nej, nej! Nej, nej, vänta. Jag har inte friat till honom än.
Så, Adam, jag frågar dig nu...
Vill du gifta dig med mig?
Gärna.
–Det mest romantiska jag nånsin sett! –Otroligt!
–Vad ska jag göra? –Du har gjort det.
–Jag är förkrossad. –Jag måste jobba. Inte här! Gud...
–Överge mig inte nu. –Jag?
Restaurangen var fullsatt och alla såg på mig.
Jag vill gifta mig med Lucy. Jag älskar henne.
Gift dig med vem du vill. Det var inte därför som jag...
–Att ni gifter er är inte grejen. –Jag vet.
Men jag förtjänar lite... respekt.
Ja, det gör du.
Tro mig, jag ville inte såra dig.
Jag borde inte ha kommit hit, förlåt.
Adam!
–Ska du säga det till Lucy? –Herregud, nej.
Hela din familj hade tagit avstånd från dig och förskjutit dig.
Du hade stämplats som slyna och djävul.
Laura, jag hade inte kunnat se dig behandlas så. Jag är galen i dig.
Men det jag känner...
Som du sa, det handlar inte om att stadga sig och planera hela livet.
Det är en annan slags passion.
Sluta tänka, Laura. Ge dig hän.
Åh Gud! De kvinnorna, de dumma kvinnorna!
–Vilka? –Mina viktorianska kvinnor.
La all galen passion i det de skrev i stället för att bara... göra det.
Fast då hade vi gått miste om mycket bra litteratur.
De hade haft annat att skriva om.
Det ska min avhandling handla om.
Alla kvinnor gick igenom hysterin, men vann inget på det.
De insåg inte att man inte förlorar sin själ eller sviker sig själv...
–Man går bara vidare. –Går vidare?
Från ett äventyr till nästa. Eggad av det förra, utan att frukta nästa.
–Jag kan inte vänta på att få börja. –På vad?
På min avhandling.
Hallå? Davey, hej.
Det är din bror. – Ja, jag minns.
Ja, jag vet, det regnar.
Nej, jag glömde bort vad klockan var. Jag blev distraherad.
Ja, jag kommer med en gång. Hej.
Jag lovade Dave att komma hem till honom och Karen. Nåt emot att vi kör?
Inte alls.
Gud!
Hallå? Hallå?
Hallå..?
Konstigt.
Alla dessa lögner gör att jag känner mig jättenervös.
Visst är det härligt?
Jag känner mig iakttagen hela tiden. Som om nån spanade på mig.
Men det är det som är grejen, va? Man måste–
–ta en risk och göra nåt. Sen får man veta det.
–Vad är det? –lngenting.
Jag tänkte bara att livet är bra uppiggande. Visst är det?
Absolut!
–Var kan jag släppa av dig? –Vid biblioteket.
David: Jag fattar inte. Jag får stånd av Adam.
Varför just jag och ett hus fullt av kvinnor?
Moster Patsys fåniga skämt: "Välsignad är du bland kvinnor."
Okej, det är mammas födelsedag. Jag älskar henne. Grattis, mamma.
Men måste allt vara så kvinnligt?
–Måste vi titta på det här? –Ja.
Det vore okej utan alla klyschor: Riktiga tjejer. "Inte fotboll!" Gud!
–Tror du Adam gillar min frisyr? –Vet inte.
Adam är normalt sällskap och bättre än Lucys vanliga hästsvans–tölpar.
–Kommer Karen i kväll? –Ja.
–Bra. –Herregud. Tjata, tjata, tjata.
–Ska du inte hämta henne? –Snart.
Jag borde rådfråga Adam om Karen. Lucy har sagt att vi inte gjort det.
Vilken förödmjukelse. När hon och Adam har pippat som katter.
–Adam kommer att älska det här! –Hon äter ur handen på honom.
Deras överraskningshelg var smart. Då kom hon nog som ett skenande lok.
–Hämta Karen, vi ska vara där nio. –Ja, jag ska åka.
Du träffar Adam i kväll. Jag tror att han och Lucy ligger med varann.
De for iväg på en kärlekshelg till ett fantastiskt hotell på landet.
–Lucy sa att det var helt perfekt. –Hade din mamma inget emot det?
–Nej, hon är bra med sånt. –Min mamma hade fått slag.
–Bara om hon fick veta det. –Jag kan inte hålla sånt hemligt.
Toppen...! För jävla bra...!
Så... Adam, jag frågar dig nu...
–Vill du gifta dig med mig? –Herregud!
Gärna.
Det är det mest romantiska som jag nånsin sett!
Du hade rätt, David. Adam är underbar.
Det var ju det jag sa.
–Adam, får jag fråga dig om råd? –Klart du får, Davey.
–Det är om sex och sånt. –Det är min specialitet. Fråga på.
–För du är typ min svåger nu. –Ja. Och kompis.
–Hoppas det. –Det är jag. Vad sa du? Sex...?
–Det är lite invecklat. –Alltid. Men säg det i en mening:
– "Karen ger dig inte vad du vill ha"? –Ja.
–Hur visste du det? –lntuition. Jag ser sånt.
–Och Lucy sa det. –Subba.
Du är för full för att prata om det. Är du inte glad? Jag är förälskad!
Vi får ses snart. Tvätta händerna!
Hon vill inte vänta tills vi gift oss. Det är inget katolskt.
Vad är det då? – Kom igen, passa!
Hon säger att jag ska sluta tjata och att hon vill bestämma.
–Och då nämner jag det inte. –Och?
–lngenting. –lngenting?
–Hur länge väntar du mellan gångerna? –Två, ibland tre dar.
–Erbjuder hon nån hjälp? –Ja, hon säger att hon älskar mig.
Och att hon vill visa mig sin kärlek på alla sätt. Alla sätt – så sa hon.
"Men du måste lita på mig. Det måste vara nåt särskilt när vi gör det."
Skitsnack, skitsnack, skitsnack.
Hon är skitsläcker, Adam. Jag är så jävla kåt–
–att jag inte kan sluta tänka på henne. Jag är som besatt av henne.
För helvete! Det måste bli gult kort.
Han får inte bara släppa honom. Hon knullar ingen annan?
Va? Det har jag inte ens tänkt på. Nej. Aldrig. Nej, absolut inte.
–Är du säker? –Ja, jag är säker.
Jag tror du har rätt. Så här är det: Hon låtsas vilja ha rätt att avgöra–
–när och var och hur, men hon vill att nån annan tar över ansvaret.
–Jag fattar inte. –Om du frågar måste hon säga ja då.
Nej! Hon vill stå utan val, som i en situation då det måste hända.
–Ska jag hoppa på henne? –Nej.
Mycket mer raffinerat än så.
Låt mig fundera på saken.
Det vore lätt att fixa brudar med en sån här bil.
Varför tror du jag köpte den? Min pappa sa alltid:
"Rolls–Royce för stil, Mercedes för bekvämlighet, Jaguar är sex på hjul."
Jag gillade inte pappa, men det hade han rätt i.
–Karen hade lagt upp sig inför den. –Oroa dig inte, det gör hon.
Har hon egen telefon eller är det mynttelefon?
–Mynttelefon. Hur så? –Bra. Perfekt.
Vi behöver regn för att det ska gå. Inga problem i den här jävla stan.
Lagar nån av er mat? Strunt samma.
Bjud in mig på kinamat och video. Jag tar med vin och glatt humör.
–Har hon nåt emot det? –Nej. Vi söker alltid nytt att göra.
Hon tyckte det på restaurangen var romantiskt och vill träffa dig igen.
Bra. Ja, mycket fint.
Jag kommer prick halv nio. Du måste öppna själv, släpp inte ner henne.
–Varför? –Gör det inte bara.
Vi äter och dricker och håller det muntert.
–Se till att Karen dricker mycket. –Supa henne full? Det funkar inte.
Lugn, det är mycket mer än så.
Vi ser filmen och är avspända och vid ett–tiden säger jag hej då.
–Är det allt? –Nej, det är då allt händer.
Herregud! Vilket väder för bilkrångel.
–Bäst att jag ringer efter taxi. –Hoppas du får tag på nån.
Åh nej... Är den död?
Ja, helt död.
Jag beklagar, Adam. Det måste vara vädret eller nåt. Vilken soppa.
–Vi går upp till värmen i stället. –Nej, jag klarar mig.
Herregud, vilket väder! Jag går tills jag får en taxi.
–Vi släpper inte ut dig i det vädret. –Jag blir lite våt. Lite äventyr.
–Jag släpper inte iväg dig! –Gör du inte?
Vad ska vi göra då?
–Perfekt. Jag sover här på soffan. –Ja, du sover där.
–Härligt varm. –Du får en filt.
–Gå och lägg er, jag klarar mig. –Det låter bra, Karen.
Helt otroligt!
Hur kunde hon göra så mot mig och förödmjuka mig så inför dig?
Som om hon hellre sov ensam i soffan än i sängen med mig. Är jag så hemsk?
–Luktar jag illa? –Nej, du är jättetrevlig.
Du förtjänar inte att behandlas så. Jag missbedömde henne.
Det funkade perfekt. Regnet, vinet, bilen, telefonen, tiden...
Jag trodde jag hade halva inne. Adam, vad ska jag göra?
Det är okej, var inte ledsen.
Det är inte ditt fel, utan hennes. Hon bromsar.
Du är den generöse. Tänk efter.
Du är varm, kärleksfull och känslig. Du har mycket att erbjuda.
Om bara Karen förstod vilken njutning du kan ge henne.
Jag vet hur det känns. Smärtan i magen så fort du tänker på henne.
–Karen verkar inte fatta... –Herregud, nej. Vad händer?
Jag får ståpitt. Jag kan inte stoppa det. Jag får stånd av Adam.
Gud, låt honom inte märka det.
Säg inte att jag är bög också.
–Hur kunde hon motstå dig då? –Just det. God natt, Adam.
–Är allt bra? Är du väldigt ledsen? –Nej, nej.
Bara jättetrött. Jag måste sova. Efter en hektisk kväll. Jag är trött.
Ta all plats du behöver. Jag ligger alltid åt det här hållet.
God natt, Davey.
Snälla ståpitt, snälla, försvinn!
–Det här är skönt. –Herregud...
Åh, Adam...
Adam!
Ditt svin. Du har sabbat mitt liv. Du knullade min tjej–
–och gjorde mig till bög. Jag kan lika gärna ta livet av mig.
Eller så dödar jag dig. Hoppas jag inte är kär i dig, din skit.
–Visst är han härlig? –Jo, fantastisk...
–Vi pratade i flera timmar i natt. –Pratade ni?
Vi kunde inte sova. Säkert ovädret. Och vi pratade och pratade...
Kanske var det hur han sa det, men plötsligt såg jag annorlunda på allt.
–Mycket var om dig. –Jaså?
Det du sa till Adam var så fint.
Adam fick mig verkligen att tänka.
Jag har föreläsning klockan elva, men jag kan strunta i den.
Vad sägs om en skön förmiddag tillsammans? Bara du och jag.
Adam, tack! Tack! Tack! Tack!
Livet är underbart.
Lucy? Fjantar runt med Adam som vanligt.
Vilket fantastiskt par de är. Så sammansvetsade.
Herregud... Nej.
Simon?
Va?
Alice: Varför gör du det, Adam?
Hej då.
Hoppas hon är snäll nu.
Adam verkar sundare än knäpp– skallarna Lucy brukar hitta. Eller?
Det är bara första intrycket, men... Milde himmel! Är det hans?
Det är en 60–talsklassiker. En E Type som är värd...
Tyst. Minns du vad vi sa? Vi behöver inte snacka skit.
När vi är ensamma. Det kanske gör det mer uthärdligt.
Jag sa bara att det är en berömd veteranbil som är värd mycket pengar.
Det visar att din systers nya kille inte är en odåga.
–Ja? Hej, Laura. –Jag hör dig knappt.
En dålig linje. Jag hör dig bra. Har det hänt nåt?
–Kan du ta med mig ut och shoppa? –I morgon. Brown Thomas, vid tio.
Jag måste lägga på. Hej då.
Ta emot!
Fin kärra du har. Vill du följa med in på en kopp te?
Alice skåpsuper och läser skvaller. Det hårda livet. Hon blir jätteglad.
–Jag måste iväg. –Jättefin bil.
Adam är Alices systers pojkvän. Och han äger en fin veteranbil.
–En Jaguar, Jerry. –Fin bil.
Det var för 20 år sen som hans föräldrar och hans storasyster–
–dog i en bilolycka. I samma bil som han kör i dag.
Han var hemma med barnvakten. Han var bara tre år och hemma.
Grejen är att han överlevde och de andra dog ögonblickligen.
Bilen skrotades inte, utan stod där i flera år.
När Adam blev äldre började han inse bilvrakets betydelse.
Då får han ut sitt arv eller nåt. Och vet ni vad han gör?
–Bränner pengarna. –Nej, nej.
Han lägger alla pengar på att helrenovera bilen. Varenda penny.
Han gör lite av renoveringsarbetet själv. Renoveringen är helt felfri.
Helt fantastisk. Och nu har han nåt otroligt fint.
Ett fantastiskt minne av föräldrarna och systern.
–Den är jättefin. Om man vill betala. –Att betala är det jag gillar mest.
Och Martins min när han ser Visa–räkningen.
Ja.
–Mrs Rooney? –Tack.
–Ja? –Det var en sanslöst sexig klänning.
–Jag blir kåt ända härifrån. –Vem fan är du?
–Förlåt, Alice. Det är Adam. –Adam?
–Ja, minns du? –Lucys Adam?
Ja, förlåt om jag skrämde dig, men jag såg dig på håll och tänkte...
–Jag kan faktiskt se dig nu. –Var står du?
–Sluta skoja. –Nej, titta mer noga.
Ja, det börjar brännas. Fortsätt.
Men, Alice, jag menar det. Jag insåg inte hur jävla snygg du är.
–Hej då. –Adam? Vänta.
–Laura? –Jag såg Adam på väg ner.
Sansad nu. – Pojken? Jag har inte träffat honom sen första träffen.
Ingen direkt lögn.
–Var är han? –Bra. Hoppas han är borta.
Han kommer. Vi ser vad han tycker. Jag undrar om han har klädsmak.
–Vi kan väl inte ha missat honom? –Han köper nog nåt först.
–Nej, han pekade neråt... –Vad nu? Hon är nervigare än jag.
Hon har alltid varit den hysteriska i familjen... För guds skull!
Vänta nu. Jag tror att vår Laura har nåt på gång.
När Adam och du väl möts, vad pratar ni om?
–lnget, vi bara pratar. Hur så? –Min sjuka fantasi. Oroa dig inte.
–Oroa mig för vad? –lngenting, Laura. Du känner mig.
Jag undrade bara om ni pratade om personliga och intima saker.
Låt oss säga saker som utseende och sexprat...
Allt behöver inte vara sjaskigt och cyniskt och så.
Jag tror att Adam har en djup tragedi som lurar under ytan.
Jaha? Det har jag inte märkt. Fast jag har knappt träffat honom.
–Du känner honom mycket bättre. –Nej då... Herregud.
–Adam? –Nej, Simon. Lucys ex.
Han är ståuppkomiker. Konstigt, va? Precis när vi pratade om...
–Du är Lucys... –Syster Laura.
Nej, jag frågar dig. Systrar ska anförtro sånt åt varandra.
Jag vet inte än. Men du sköter dig själv.
Absolut.
Följer du med in? Han hänger en ny utställning.
Jag lämnar er ifred. Vi ses sen.
Alice?
–Du vet hur killar tjatar om sex? –Jag har ett svagt minne av det.
Adam gör inte det. Han verkar nöjd med att låta mig bestämma.
–Det är rätt skönt som omväxling. –Kära nån...
Börjar du bli förälskad, hjärtat?
Vi ses.
Vad snofsig du är. Det är ju bara en av Peggys vanliga fylleslag.
Jag tog inte med Karen för mammas allsång. Det är inte hennes pryl.
David? Stick, är du snäll.
–Va? –Stick!
–Minns du vad vi pratade om? –Har ni gjort det? Och?
–Underbart. Jag menar... –Lucy, Lucy!
Gå du, så serverar jag.
Kom ihåg magstödet nu.
–Hur är det? Har du fått nog av oss? –Nej, jag älskar din familj.
–Sjunger inte du? Ni är så olika. –Bara på vissa sätt.
Tack. Du är den sexigaste. Utan tvekan.
–Jag gillar fortfarande din klänning. –Varför kom du inte och pratade då?
–Hade du velat det? –Självklart. Varför inte?
–Vill du lära känna mig bättre? –Ja.
Jag hade velat...
Det jag skulle vilja göra just nu...
är att ta i dig. Du är så otroligt sexig.
–Vi kan väl ses på fredag kväll? –Nej, då ska jag och Martin på fest.
Låt mig sitta barnvakt hos er på fredag. Jag älskar barn.
Jag kommer hem till er och sitter barnvakt.
Så är jag där när du kommer hem. Vad säger du?
–Okej. Vet Lucy att du gör det? –Ja, jag säger det.
Hon jobbar ändå på fredag. Lucy tycker att det är en bra idé.
Hon vill att jag ska komma bra överens med hela familjen.
Är vi hemma? Alice...?
Hej, Adam. Kan du hjälpa mig?
Gå och lägg dig. Jag och Adam går ner och tar ett par supar och pratar.
–Jag ska inget ha. Jag kör. –Jag vet. I din fantastiska bil.
Din jävla lyckost som har en sån bil.
Och du håller den så perfekt...
Jag hade inte heller druckit om jag hade haft en sån bil? Vet du varför?
Det blir gästrummet för mig i natt, tack och lov.
Hon var underbar.
–Kul fest? –Nej.
–Vill du ha kaffe? –Ja.
–Nej... –Jo.
Jag sa nej. Jag är ledsen.
Det hade varit jätteskönt. Skönt och fast.
Jag fick dig att tro att jag var sugen och det är jag faktiskt...
Ingen fara, jag vill inte veta varför, men är du säker? Ja?
Ja eller nej?
Ja! Jag är helt säker.
Då så. Vill du fortfarande ha kaffe?
Javisst, varför inte?
Okej.
–Hallå? –Har Adam stuckit?
Han är kvar. Vänta.
Adam, det är Lucy, till dig.
–Hej, Lucy. –Så, Adam...
jag frågar dig nu: Vill du gifta dig med mig?
Herregud!
Gärna.
Det är det mest romantiska som jag nånsin sett!
–Otroligt! Visst är det? –Ja, helt otroligt.
Titta på fjädrarna. Titta på dem.
Jeanie, varför kan du inte alltid vara liten? Då får du det bättre.
Nej, du har hela livet framför dig. Du blir stor och vacker.
Killarna kommer och snokar. Förr eller senare lufsar nån idiot–
–fram till dig med den där blicken och så säger han:
"Vet du vad du behöver, vännen? Du behöver ett bra knull."
Det kommer att hända. Tro mig.
Men, Jean, vet du vad det riktigt retliga är?
Det kan vara sant.
Hallå? Hallå?
Hallå...?
Mamma, jag har glömt göra en sak. Du och Jean klarar er en timme, va?
Gud!
Snälla...
Vad är det?
Inget.
Jag bara tänkte att livet är bra uppiggande.
–Visst är det? –Absolut!
Du ska inte gå i de där kläderna? – Lucy, följer du inte med?
–Jag sa nej. –Det finns mycket vi kan lösa.
Jag är less på gästlistor, menyer och ändlöst snack om bröllopet.
Jag vill ha en eftermiddag för att göra vad jag vill. Okej? Gud!
–Vad är det med henne? –Låt henne vara, mamma. Kom.
Om du hade följt med mig hit en gång i månaden hade du mått så bra.
Det håller alla onda andar borta, ska du veta.
Och titta bara på den utsikten. Visst är Dublin enormt?
–Det visste jag redan. –När man ser stan utlagd så här.
–Jag vet... –Kom igen.
Mamma? Säg sanningen nu. Du har aldrig tyckt om Martin, va?
Snälla mamma.
–Menar du för år och dar sen? –Sen första gången du mötte honom.
Tja... nej. Jag antar... nej.
–Varför sa du inget redan då? –Jag vill inte lägga mig i.
Du genomskådade honom och visste att han var en jävla idiot.
Det spelar ingen roll. Jag bara undrade.
Om jag hade lagt mig i hade du gift dig med honom för att trotsa mig.
Ja, jag vet.
–Adam då? –Adam är nåt helt annat.
Jag är glad. Han kommer överens med alla. Han är snäll mot Lucy.
Laura och David älskar honom. Han har livat upp hela huset.
–Säg inte att du inte gillar honom. –Jo, jag gillar honom.
–Vad är det då? –Adam har sidor vi inte känner till.
–Kan Lucy få några överraskningar? –Ja, det menar jag nog.
Trista karlar är vår förbannelse och det finns så många av dem.
Så om en flicka kan undvika dem har hon absolut en chans. Kom.
–Vart går bröllopsresan då? –Det är en hemlighet, Andy.
–Ska vi inte sätta på klänningen? –Nej, vänta till sista ögonblicket.
–Annars får du stå helt orörlig. –Tänk om den inte passar.
–I går kväll satt den perfekt på dig. –Nej, jag kan inte.
–Det ordnar sig, Lucy. –Du är urtjusig i den.
–Gratulationer lär vara på sin plats. –Ja, McCormack sa det inofficiellt.
Men det ser ut att bli högsta betyg. Vill du läsa den?
–Vad tror du? –Det är bara om kvinnor och sex.
Det ligger ett ex där. För att vara en avhandling är det rolig läsning.
–Nej, jag väntar på filmen. –Vad tycker ni?
Du är jättefin, Lucy! – Bra gjort, Andy.
HYSTERI OCH LUST Viktorianska litterära kvinnor
Kan vi gå igenom checklistan innan jag kör till Adam?
–Vad fin du är! När väntar han dig? –Om en timme. Jag vill vara säker.
–Jag gick igenom allt där uppe... –David, fem minuter.
Pilla inte på det.
–Jag sticker. –Alice!
Du kommer att klara det bra.
Hej då.
Låt ingen se dig så där.
–Simon? –Hej. Jag har en present till Lucy.
–Tack, jag ger den till henne. –Får jag säga hej eller lycka till?
Hon har fullt upp just nu. Det är bara några timmar kvar.
–Om jag bara får tala med henne... –Nej, men tack för presenten. Hej då.
Herregud... Jag har gjort nåt hemskt.
Laura, kan jag få tala med dig? – Nej, inte du, mamma. Allt är bra.
–Låg du med Simon? –Jag mötte honom på badhuset.
Jag fick väl panik och tänkte att jag kastar bort min frihet.
Akta håret!
Alla gör sånt innan de gifter sig. Klart du gjorde det. – Inte sant?
Nej. Det var bara en gång, men nu kan jag inte möta Adam i kyrkan.
–Jag måste säga det till honom. –Herregud!
Vill du gifta dig med Adam och leva resten av livet med honom?
–lnte med Simon? –Nej!
–Säg inget. Inte i dag, aldrig. –Det är fel.
Gör det nån lyckligare? Betyder det att det aldrig hände?
–Gör då som jag säger. –Hon har rätt, Luce.
Ja. Ja, jag antar det.
Okej, då glömmer jag det. Tack.
Bäst vi går innan mamma går åt av nyfikenhet.
–Är du okej? –Ja.
–Var det roligt då? –Simon?
–lnte så pjåkigt faktiskt. –Bra. Då var det mödan värt.
–Nämen hej. –Du tänker alltså göra det?
Ja, självklart. Kom in.
–Du är urtjusig. –Tycker du verkligen det?
Jag tycker alltid det, men nu är du särskilt snygg.
–Tycker du om dem? Det var pappas. –Finns det en historia bakom dem?
Ligger du fortfarande med Laura? Du hade fortfarande legat med mig.
–Hade du det? –Absolut. Om du hade velat.
Varför gör du det, Adam?
Tja, jag vet inte. Jag gör det absolut inte–
–för att jag tycker att nån har sabbat mitt liv och jag vill hämnas.
Men kanske... Tror du mig om jag säger att jag när jag är med andra–
–och lyssnar på dem, så märker jag att de alltid vill ha nåt av mig?
Och det stör mig inte. Jag gillar det.
Jag gillar att ge människor det de vill ha, om jag kan.
Det som gör dem lyckliga. Det är väldigt lätt för mig att göra.
–Enkelt rentav. –Kanske.
–Tror du mig? –Grejen är att jag vill tro dig.
–Hade det gjort mig lycklig? –Vi har en halvtimme om du vill veta.
Vill du ha mig?
Livet är uppiggande, va?
–Herregud! David. –Antagligen.
–Hallå? Hej, David. –Är du klar?
–Nej, du avbröt mig. Kom upp. –Herregud! Vad fan gör du?
Vad har jag gjort? Vad håller jag på med?
–Kom, syrran. Alla väntar på dig. –Är det David?
Vem tror du? Kom ut och säg hur vi ser ut.
Visst.
Stackars gamle Martin.
–Nå? –Ni ser båda väldigt sexiga ut.
Ja, vi är riktiga snyggingar. Adam berättade varför du var här.
Det var snällt att tänka på det. Du är riktigt blödig under ytan.
Du känner inte din syster, Davey. – Vad tycker du om din present?
De passar dig jättebra. Vad kul. Jag går nu.
Är vi organiserade, Davey?
Vi ses i kyrkan.
Martin? Var snäll och håll Jean om ryggen om hon skulle krångla.
Så, vännen, pappa håller dig.
Ursäkta. Är det här rätt bröllop? Jag söker Laura Owens.
Ja, Laura är min syster. Alice. Vem är du?
Harry McCormack, Lauras handledare. Avhandlingen. Hon bjöd mig som gäst.
Hon är här borta. Kom.
–Det var en bra avhandling, Harry? –Fantastisk, så laddad.
–Normalt är de trist läsning. –Här är hon.
Laura, din handledare. – Smit in där, Harry.
–Hej. Jag läste om kapitel 4 i natt. –Åh, Harry...
Se på moster Lucy. Titta, Jean. Visst är moster Lucy fin?
–Fin klänning. –Jättefin.
Hon är vacker. – Du är vacker.
Herregud...
Jag kan inte. Förlåt, mamma.
–Vad gör hon? –Vad är det?
Adam! Vill du gifta dig med Lucy? Är du säker? Med allt det innebär?
–Ja. –Bra. Kör hårt då, snygging.
Lucy!
Ingen fara. Om du har ångrat dig eller inte kan göra det är det lugnt.
Nej, det finns inget jag hellre vill. Men jag kan inte.
Jag måste berätta en sak, nåt jag gjorde...
–Du behöver inte berätta nåt för mig. –lnget får vara hemligt mellan oss.
–Varför inte? –Jag vill att du ska lita på mig.
Jag litar på dig. Varför skulle jag räkna med att du ska berätta allt?
Jag litar på dig, men det behöver inte betyda...
Vi behöver alla ha hemligheter. Jag avslöjar inte mina för dig.
–Har du också hemligheter för mig? –Självklart. Du hade blivit chockad.
–Vad då? –Killar.
Ni älskar när folk tycker att ni är mystiska och intressanta.
Det är jag. Jag svär.
Glöm bröllopet. Vi hoppar in i bilen och kör iväg från allt det här.
Den där? Det är inte... Vad har hänt med Jaggan?
Jaggan hade mycket historia bakom sig, mycket känslomässigt bagage.
Så jag bytte in den i går. En familjebil är nog lämpligare.
–Du har väl inget emot det? –Nej, det är bara det att...
Det är bara det att Jaggan var mer din stil.
–Titta. –Din jäkel!
Jag älskar dig. Vill du gifta dig med mig?
–Hemligheter och allt? –Gör det. Ta risken.
Börja om.
Ja.
Tack och lov för det. Kan vi köra igång nu?
Text: Thomas Jansson SDI Media
Ansvarig utgivare: Pia Grünler