Okej, då börjar vi.
Vem vill inleda?
Ja, Brittany, kör igång.
Jag har inga funderingar om läsningen…
Jag anser bara att ordet på tavlan inte är okej.
"DEN ARTIFICIELLA NIGGERN"
Jag tror att det är rätt stavat.
Det är inte roligt.
Vi borde inte behöva stirra på N-ordet hela dagen.
Lyssna…
Den här kursen handlar om litteraturen i amerikanska södern.
Ni kommer att möta förlegade tankar, grovt språk…
Men vi är alla vuxna här och jag tror att vi kan förstå det
inom den kontext som det är skrivet.
Jag tycker bara att ordet är förnedrande.
Med all respekt, Brittany.
Jag kunde gå vidare, så det kan nog du med.
Jag förstår inte varför.
Okej.
Har nån annan funderingar om läsningen?
Några av dina elever blev illa berörda.
När blev alla så känsliga?
-Det var ingen engångsföreteelse. -Va?
Förra månaden frågade du en elev om hans familj hade varit nazister.
Ja, det gjorde jag. Han är tysk.
Vi läste Konspirationen mot Amerika. Med tanke på hans beteende, var de det.
Herregud.
Monk, du är en skicklig författare. Vi har tur som har dig här.
-Va? -Han har inte publicerat nåt på flera år.
Jag har skrivit tre romaner sen du publicerade nåt senast.
Ja, det stämmer och hastigheten du skriver med
bevisar bara att goda ting tar tid.
-Dra åt helvete, Monk. -Lugn, Mandy.
Ja, ta det lugnt, Mandy.
Och förresten så är min nya bok hos Echo,
och min agent säger att de är väldigt ivriga över den.
Vad kul att höra.
-Vad handlar den om? -Kan vi sluta dra ut på det, Leo?
Lyssna, Monk.
Vi vill att du tar en paus.
-Vadå "paus"? -Lite ledighet.
Obligatorisk ledighet.
Du ska ändå till Boston på festivalen, eller hur?
-Du kan ju bara stanna där… -Jag hatar Boston. Min familj bor där.
Nåväl, du behöver få koppla av. Du är på helspänn.
Du tror att tid ihop med min familj
har lugnande verkan.
-Jag mår bra. -Det gör du inte.
Jag såg dig gråta i bilen förra veckan. Han slog på ratten.
Wow! Om du tillbringade mindre tid med att spionera på mig,
skulle du nog kunna skriva ett dussintal flera romaner
som folk köper på flygplatser tillsammans med nackkuddar och snacks.
Nu får man höra. Kom an då, din fähund.
Okej, njut av Boston!
Du kan köpa min bok på flygplatsen.
Och lycka till med Echo.
Hallå?
Välkommen tillbaka. Hur känns det att vara hemma?
Toppen.
En kille i Bruinströja har redan frågat om jag tror att jag är bättre än han.
Det betyder tur här.
Det är Bostons version av när en nyckelpiga landar på en.
Nåt nytt?
Patrick på Echo är döende, men vem fan bryr sig?
Han är en gammal alkis.
Vad blir det? Nio nu?
Han säger: "Den här boken är välskriven,
med fullt utvecklade karaktärer och ett rikt språk,
men man kan inte förstå vad den här omarbetningen
av Aischylos Perserna har att göra med den afro-amerikanska upplevelsen."
Där har vi det.
-De vill ha en svart bok. -De har fått en svart bok.
Jag är svart och boken är min.
Du vet vad jag menar.
Du menar att jag ska skriva om en snut som dödar nån tonåring,
eller en ensamstående mamma i Dorchester med fem ungar.
Dorchester är ganska vitt numera, men ja.
Herregud. Jag tror inte ens på raser.
Ja, problemet är att alla andra gör det.
Hursomhelst, ha så kul på bokfestivalen.
Och förolämpa inte nån viktig person.
Snälla.
MASS. BOKFESTIVAL BOSTONMÄSSAN
Att skriva med ett historiskt perspektiv betyder inte att du inte kan göra verk
som inte tilltalar dagens publik.
Jag tänker på saker som Game of Thrones som bevis på att nördar som vi
fortfarande kan finna stor framgång.
Dessvärre måste vi avrunda där.
Vi tackar våra författare och alla er som kom hit.
Är det bara jag eller var det inte litet, till och med för en bokmässa?
Jo, för att vi konkurrerar med Sintara.
Vem?
Sintara Golden. Har du inte läst henne?
Nej, vad heter hennes bok?
VI SOM LEVER I GHETTOT
Beröm överallt. The Post, Bookforum.
I London Review skrev man:
"Vi som lever i ghettot är en hjärtkrossande och intuitiv debut."
Dessutom har en liten fågel viskat om en möjlig tv-adaptation?
Ingen kommentar.
HUVUDSCENEN
Okej, det var värt ett försök.
Berätta om ditt liv innan du blev författare.
Jag läste på Oberlin och flyttade till New York
dagen efter min examen, och ett par månader senare
var jag assistent hos en förläggare.
Formade den erfarenheten ditt författarskap?
Absolut. Ja, jag var första läsare.
Det innebar att jag läste alla manuskript
i slaskhögen och skickade upp dem i hierarkin
om de var bra.
Vissa av dem var toppen. De flesta inte.
Men känslan som jag inte kunde släppa
var att oavsett hur bra böckerna var,
var nästan allt som kom in från nån vit snubbe från New York
som befann sig i skilsmässa,
och för få av dem handlade om mitt folk.
Så jag undrar: "Var finns våra berättelser?"
Vem representerar oss?
Det var ur den bristen som min bok föddes.
Kan du göra oss nöjet att läsa ett utdrag?
Tack.
"'Du, Cheranda!
Vart är du på väg i sån hast?
frågade Donna när hon såg mig kliva ut ur huset.
'Det angår inte dig, men om du prompt måste veta,
ska jag till apoteket.'
Jag tittar bakåt mot dörren för att se om mamma kommer ut.
'Till apoteket? Varför det?', frågar hon.
'Du vet', säger jag.
'Nej', säger hon.
'Men för tusan! Tjejen, är du gravid igen?'
'Kanske det', säger jag.
'Och om jag är det, blir Ray-Ray pappa på riktigt
den här gången.'"
Tack.
Ja!
-Hej. -Hej.
Jag ska träffa Lisa Ellison.
Har du bokat tid? Vi stänger strax.
Nej, jag är hennes bror.
Jaha, där kommer hon.
BOSTONS FAMILJEPLANERING
Hej, Monk.
Hej, Lisa.
Okej, du sitter i en båt, motorn skär,
men du är på grunt vatten,
och dina skor är värda 600 dollar,
men din skjuts
till flygplatsen är på väg att lämna stranden…
Vad är knäckfrågan?
Jag vet inte.
Ska man ro eller vada?
Herregud!
Det är nog ett av mina bästa.
Wow.
Okej.
När började du röka igen?
Direkt efter skilsmässan.
Jag hatade Larry från början.
Jag vet.
Du sa det när vi började dejta. Minns du hur arg jag blev?
"Det angår inte dig vem jag knullar! Vem jag suger av."
-Jag sa absolut inte "suger av". -Jag trodde det.
Det var det jag hörde, hur som helst.
Det är kul att se dig.
Detsamma.
Hur är det på jobbet?
Inte så glamoröst.
Jag går genom en metalldetektor varje dag.
-Du gör nåt viktigt. -Tja…
Under tiden hittar jag bara på små personer i mitt huvud.
Sen låter jag dem ha påhittade samtal med varandra.
Böcker förändrar folks liv.
Har nåt jag har skrivit nånsin förändrat ditt liv?
Absolut.
Mitt middagsbord var jävligt ostadigt…
-Herregud! -…innan din senaste bok kom ut.
-Den var perfekt. -Herregud.
-Jag menar… -Kör tillbaka till Logan.
-Logan kan inte hjälpa dig, Monk! -Herregud.
Välkommen hem, raring!
Hallå? Hallå!
-Mr Monk! -Lorraine!
Du vet vad jag tycker om det där. Säg bara "Monk".
Gör inte så mot mig.
Jag är för gammal för att lära mig nya namn.
-Hur mår du, miss Lisa? -Bra.
-Du ser bra ut, mr Monk. -Jag ser tjock ut.
Det är Kalifornien som snackar.
Om jag tog dig till Arkansas nu, hade du varit en skönhetsdrottning.
-Är det min Monkie? -Det är skrämmande.
Hej, mamma.
-Du ser tjock ut. -Jag vet.
Är du redo att åka på middag, mrs Ellison?
Jag ska bara ta min väska och min svarta cardigan.
Okej, jag hämtar dem.
Mår du bra?
Du äter för mycket när du är deprimerad.
Jag är inte deprimerad.
Men jag sovit dåligt på sistone,
så min träning har blivit lidande.
-Här. -Så du är inte deprimerad.
Du visar bara alla tecken på en depression.
Jag har saknat dig.
Kommer Larry?
Nej, mamma.
Larry och jag har separerat. Minns du det?
-Så klart att jag minns. -Okej.
Jag tänkte bara att han kanske skulle följa med.
-För att träffa din bror. -Okej.
Är det verkligen en så stor sak?
Alla glömmer saker.
Det måste inte betyda att hon är sjuk.
Folk glömmer tandläkartider.
Hon glömmer att jag inte längre är gift.
Det är märkligt.
-Vad föreslår du att vi ska göra? -Varför måste jag bestämma det?
-För att du är läkare. -Det är du också.
Inte den typen.
Okej, min poäng är att du är en intelligent vuxen person.
Och jag är less på att vara den enda som tar hand om henne.
Jag har inget minne av att nån har lagt på dig det ansvaret.
Nej, du och Cliff flydde västerut så snart ni kunde.
Därmed blev jag vårdaren.
-Jag har mitt jobb där. -Ja.
Ursäkta att det hindrar mig
från att hänga med i familjens melodramer.
Om du så bodde i samma kvarter, hade du inte hängt med.
Jag är fast med skötseln av det gamla huset
och upptäcker brev från pappas kärleksaffärer.
-Hans vad? -Kärleksaffärer.
Visst du inte att han hade affärer?
Nej. Hur visste du det?
Han var ju gynekolog och ständigt på resande fot,
men hans patienter fanns i Boston.
Han sa att han åkte på konferenser.
Han gjorde hembesök.
Vet du att jag såg honom kyssa en vit kvinna
i parken i high school?
-Hur vit? -Vad menar du med det?
Brahmin-vit eller Southie-vit?
Jag vet inte. Hon hade tunna läppar.
Hon såg ut som en dålig kyssare.
-Berättade du för mamma? -Nej!
Jag ville inte förstöra våra liv.
Nu kommer hon tillbaka. Mamma.
Hej.
Hur går det?
Vår servitris har ingen behå.
-Okej. -Jag såg inget.
Ser du den här skiten? Det här tar oss från gettot.
Men det finns regler i huset.
Nummer ett: Lämna aldrig den här produkten i huset.
Nummer två: Skaffa ett eget gäng.
Nummer tre: Ditt gäng måste ha disciplin.
Nummer fyra: Ge ingen för mycket beröm.
Annars tror han att du är vek.
Regel nummer fem: Visa ingen kärlek.
Kärlek blir din död.
Ser du det här? Det är som en slyna.
Man knullar en slyna. Låt inte slynan knulla dig.
Är du en man? Du behöver inget.
Ingen som hjälper dig igenom.
Den här bitchen? Den här bitchen kommer att ta din själ.
Ni grabbar har ingen familj…
MYTOLOGI FILOSOFI
Ursäkta mig… Ned.
Har ni några böcker av författaren Thelonious Ellison?
Ja, här borta.
-Här är de. -Okej. Ja.
AFRO-AMERIKANSKA STUDIER
Vänta lite. Varför står de här böckerna här?
Jag vet inte.
Jag kan tänka mig att författaren Ellison är svart.
-Det är jag. Ellison. -Ja.
Han är jag, och han och jag är svarta.
Jaha, bingo.
Det är inget "bingo", Ned. De här böckerna har inget att göra
med afro-amerikanska studier. De är bara litteratur.
Det svartaste med den här är bläcket.
Det är inte jag som bestämmer vilken avdelning böckerna står i.
Det gör ingen här. Så funkar bokhandelskedjor.
Okej, Ned.
Du bestämmer inte reglerna.
Jag ställer tillbaka dem när du har gått.
Du skulle bara våga, Ned.
Du skulle bara våga.
Ned.
"EN TRIUMF" "ALLT SOM GLITTRAR ÄR GULD"
Monk, vad sysslar du med?
Mamma kommer bara att bli sämre.
Mental träning ska vara bra.
Det var därför hon fick trädgårdsboken.
Räknas det som mental träning att odla gurka?
-Jag hatar när du gör så. -Vad?
Du delar din nedvärderande åsikt som en fråga,
för att försöka dölja vad du tycker.
Säg bara att du anser trädgårdsarbete som idiotiskt.
-Så är det inte. -Skitsnack.
Vi kanske kan anlita en sköterska?
-Vem ska betala för det? -Har du inte råd?
Inte efter skilsmässan.
Det kommer att svida, men vi får nog sälja strandhuset.
Ja, vi måste absolut sälja strandhuset,
men pengarna måste gå till att betala tillbaka huslånet
som mamma tog på det andra huset.
Ja.
Jag kan skicka hem en del pengar,
men det blir inte mycket. Kan inte Cliff hjälpa till?
-Cliff mår inte bra, okej? -Vem gör det?
Monk, Becca tog allt.
Och barnen blir retade i skolan.
-Jag visste inte om det. -Nåväl…
Du kanske borde ringa honom.
Jag är ledsen att jag alltid har varit frånvarande.
Du kunde inte rå för det.
Du var alltid pappas favorit.
Det förenade Cliff och mig och du blev stött
för att vi hade det och sen…
Jag vet inte, du blev bara självgående.
-Vi har aldrig pratat om det. -Vi har aldrig pratat om nåt.
Är det nån överraskning?
Se på våra föräldrar.
De enda känslorna jag minns från pappa
var tristess och ursinne.
Är tristess en känsla?
Toppen. Det är Polisordboken.
Det var länge sen du kallade mig det.
Herregud!
-Vad? -Herregud!
Kom igen!
Lisa? Mår du bra?
Hördu…
Hallå, hjälp. Hjälp!
"Om du läser det här, är det för att jag,
Lisa Magical Ellison,
har dött.
Självfallet är det inte idealiskt,
men jag antar att det måste ske vid nåt tillfälle.
Förhoppningsvis har jag…
Förhoppningsvis gick jag bort under tunga stötar
av en svettig Idris Elba,
eller kanske på mindre ärbart vis,
under tunga stötar av en svettig Russell Crowe.
Oavsett hur jag gick bort,
ber jag att de som står mig närmast
inte sörjer alltför mycket.
Jag levde ett liv som gjorde mig stolt.
Jag… Jag var älskad…
…och jag älskade tillbaka.
Jag fann ett jobb som väckte min passion.
Jag tror att jag gav mer än jag tog.
Och jag gjorde mitt bästa för att hjälpa folk i nöd.
Och till råga på det, var det många vänner som anklagade mig
för att använda botox, eftersom min hy behöll sin fasthet
fast jag var lång över 50.
Vad mer kan nån begära av livet?
Jag älskar er alla.
Tack för att ni är här idag.
Hejdå.
Lisa."
Cliff?
Är det kvarlevor av en människa?
Har ni tillstånd för det?
Håll käften, Phillip.
Cliff, du tilltalar inte mig så.
Dra åt helvete. Jag gjorde just det. Vill du ha spö?
-Jag bara… -Dra åt helvete.
Jag äter upp din väst till middag.
-Nej… -Bitch, stick.
-Ett. -Stick härifrån, Phillip.
-Två. Tre. -Du har alltid varit en skit.
Var är alla?
De är utmattade.
Jag gav Lorraine nåt så hon kan sova.
Mamma tar ett bad. Sen får hon också en dos.
Tror du att jag kan få lite, senare i kväll?
Ja. Hurså, sover du dåligt?
Jag brukar sova bra, det är bara på sistone.
Ja.
Blir det nånsin normalt att se en död kropp?
-Jag vet inte. Jag har inte sett många. -Jaså?
Jag är plastikkirurg.
Om jag tittar på ett lik, har nånting gått väldigt snett.
Jo.
Jag mådde dåligt för mammas skull.
Jag kan inte föreställa mig hur det var för henne att hitta pappa…
-Du vet, så där. -Jag vet.
Så mycket död.
När var vi här samtidigt senast?
Det kanske var tio år sen.
Ja.
-Barnen var fortfarande små. -Ja.
Hur mår familjen, förresten?
Bryr du dig verkligen?
Varför skulle jag annars fråga? Varför frågar du det?
Jag vet inte, Monk. Du ringer aldrig.
-Jag är upptagen. -Ja, alla är upptagna.
Du försvinner bort.
Vill du veta hur min familj mår?
Min fru lämnade mig för att hon kom på mig med en man.
Hon tog mitt hus, halva min klinik.
Mina barn hatar mig.
Och jag bor fortfarande kvar i Tucson.
-Vad är det för fel på Tucson? -Herregud. Det finns en gaybar.
Full av collegeungdomar.
En av dem undrade om jag var Tyler Perry.
Det är ju hemskt.
Tyler Perry bor väl i Atlanta?
Dra åt helvete.
-Håll käften. -Inte ens i närheten av Tucson.
Jösses.
Visste du att pappa vänstrade?
Absolut.
Hur?
Det märktes bara.
Lisa berättade att hon sett honom kyssa en vit kvinna en gång.
Varför visste inte jag nåt?
Varför får jag veta det sist?
För att du älskade honom för mycket.
Fiender har bättre koll på varann än vänner.
Vad fan gav du henne?
Oxikodon. De blir knockade direkt.
Gav du henne opioider för att sova?
Ja, har du nånsin sett en heroinmissbrukare?
De sover stående.
Det är farligt.
Jag håller koll. Jag är läkare.
-Det är jag också. -Visst.
Kanske om vi ska återuppliva en mening.
Varför har du syntetiska droger?
Vad är det?
Helvete.
Mamma?
Mamma!
Hallå!
Hallå! Vad sysslar du med?
Mamma.
Hallå.
Kom.
Kom igen.
Jag vet inte, om jag ska vara ärlig.
Det beror på vad läkarna säger.
Jag hör av mig när jag vet mer.
Tack för förståelsen.
Du, Leo. En sak till.
Jag undrar om vi kan behandla det här
som ett sabbatsår istället för tjänstledigt?
Oavsett hur det går med mamma, så kommer det att kosta pengar.
Nej, jag förstår.
Nej, det är inte ditt fel.
Jag kommer på nåt. Ja.
Tack för hjälpen.
Okej. Hej då.
Helvete.
Du behöver inte göra det.
Nej, jag måste det.
Det är tomatsäsong. Du får inte låta dem gå till spillo.
Det är ett brott.
Tack.
-Det är väl det man har grannar till? -Välkommen till grannskapet.
Jag trodde att det stod tomt.
Det har varit det ett tag.
Vi kom igår kväll.
Jag trodde stället var hemsökt.
De sa att nån gamling sköt sig i huvudet där för en tid sen.
Ja.
Herregud. Jag…
Jag är en jävla idiot.
Snälla, förlåt mig.
Tja…
Jag beklagar.
Vad jobbade hon med?
Hon var läkare.
De flesta i min familj är läkare.
Jag är parian.
Vad jobbar du med?
Jag är advokat.
Offentlig försvarare. Quincy.
Så hedervärt.
Ja, det är tufft, men kan ha sin belöning.
Får jag fråga nåt som säkert många andra frågar dig?
Hur det känns att försvara skyldiga?
-Ja. -Jag älskar det.
-Varför? -Jag måste, och de är alla skyldiga.
-På riktigt? -Ja, men det är okej.
Folk är mer än det värsta de har gjort.
-Det håller jag nog med om. -Det gör du säkert.
-Du är författare. -Jag hänger inte med.
Författare får inte fördöma.
Man kan inte skapa intressanta karaktärer
och vara kritisk mot alla deras dåliga beslut. Eller hur?
Du kanske borde vara författare. Jag känner mig inte som en.
Har du fått skrivkramp?
Det är bara…
Jag tror inte att nån vill köpa det jag skriver.
Det stämmer inte.
Jag ville inte säga nåt,
men jag har läst en av dina böcker.
Vilken?
Grodorna.
Så, det var du.
Jag gillade den.
Du har talang.
Väntar du besök?
Ja.
-Hej. -Hej.
Jelani, det här är Monk.
Han och hans familj äger huset på andra sidan gatan.
-Kul att träffas. -Ja, trevligt.
Ska du stanna på middag?
Nej, jag måste kolla till min mamma.
-Coolt. -Tack…
För vinet och… Godnatt.
Godnatt, Monk.
-När går ditt flyg? -Klockan 11.00.
Tror du att du kan byta?
Det vore bra om du var med på mammas läkarbesök idag.
Jag kan inte. Jag måste åka hem.
Okej, men kan du betala del av vården när vi får veta vad som krävs?
Det blir säkert ganska dyrt.
Jag har ont om pengar just nu, så…
Har du tänkt på att sparka Lorraine?
-Lorraine är familj. -För fan, Monk.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Så du kan inget göra?
Jag ska kolla med min revisor när jag är hemma, okej?
Klockan är åtta på morgonen!
Det är inte jag som styr planet, Monk.
Skulle du kunna vara så snäll
att se om mamma är redo att åka?
Okej. Du…
-Mamma! -Skrik inte. Var civiliserad.
Du är precis som pappa.
Så var rättvis mot mig, Monk.
Jag svär till Gud.
Pajas.
Vill du se civiliserat? Mamma!
God morgon.
Hej. God morgon.
Hördu…
Angående igår kväll.
Det är okej.
Du behöver inte förklara. Jag hade trevligt.
Nej, jag…
Jelani är mitt ex.
Han kommer att bli det.
Vi håller på att bryta upp och…
Det är svårt.
Jag förstår.
Jag vill träffa dig igen.
Kommer du att vara i stan nästkommande dagarna?
Du vet, för en drink?
Det vore trevligt.
Jag håller med.
Kör försiktigt.
Tack.
DET GYLLENE BARNET
"JAG BEHÖVDE MER FRÅN LITTERATURVÄRLDEN"
SMÄRTSAMT VERKLIGT
AKUT - RÅTT
Mr Ellison?
Vi är klara.
Magnetröntgen visar tidiga tecken på neurodegeneration.
Temporalloben är något mindre,
vilket tyder på Alzheimers.
Jag beklagar, mr Ellison.
Men det kommer att nå en punkt då hon troligen kommer att behöva
vård dygnet runt.
För sin egen säkerhet.
MIN PATOLOGI
MIN PAFOLOGI
AV STAGG R LEIGH
-Hej, yngling. -Hej!
Hallå! Oj!
Skjut mig inte. Kom igen, nu.
Van Go, är det du?
Ja, det är jag.
Helvete. Är du packad, din jävel?
Vart ska du?
Lämna mig ifred.
Hur mår din mamma?
-Vad sa du? -Jag sa, hur mår din mamma?
Helvete.
De har inte berättat för dig?
Vad pratar du om, din nolla?
Vad pratar du om?
Fundera på saken, Van Go.
Se på mig.
Kolla min nattsvarta hy…
Nej, det är fel.
Vad ville du säga?
Du kan säga det bättre än så. Kom igen, vad vill du ha?
KOLLA MIN NATTSVARTA HY…
Fundera på saken, Van Go.
Titta på mitt ansikte.
Titta på mitt kolsvarta skinn.
Sen tittar du på ditt eget.
Titta på mina svarta ögon.
Ta nu en titt på dina egna.
Titta på mina stora, svarta läppar.
Ta nu en titt på dina egna.
Jag är din pappa, oavsett vad du tycker om det.
Håll käften! Okej! Du ljuger!
Nej, det är sanningen.
Var har du varit?
Jag har varit där jag alltid har varit.
Jag har överlevt.
Du är inte värd ett piss.
Din mamma är inte värd ett piss. Så, här är jag.
Vad säger jag nu?
Jag tror att det blir nån form av, du vet
dum, melodramatisk snyfthistoria
där du belyser ditt trasiga inre.
Nåt som, jag vet inte…
Jag hatar den här mannen!
Jag hatar min mamma!
Och jag hatar mig själv.
Jag har sett mitt ansikte i hans.
Jag ser apan som alla dumma tjejer var rädda för, ja.
Jag ser mina långa armar som hänger ner.
Och jag ser ögon som inte bryr sig om morgondagen.
Jag ser mig själv,
när jag gungar tillbaka på hälarna, så här.
Jag väntar bara.
Och jag väntar, väntar, väntar på nåt
som jag inte ens kommer att känna igen när det dyker upp!
Död är mitt enda botemedel.
Det har jag hört förr.
Jag har hört det förr och jag hör det nu.
Jag ser…
Jag ser mamma gråta.
Jag ser henne skrika i mina drömmar.
Jag ser mina bebisar.
Jag ser min…
Jag ser min pappa.
Jag ser mig själv.
Vad i helvete?
Vad fan gjorde du så för?
För att du inte är ett skit.
Och du gjorde mig.
Så, för att du är värdelös, så är jag värdelös.
Eftersom du är ingenting, så är jag ingenting!
Jag måste dra.
Fred, din jävel.
Fred.
Vad fan var det där för?
Du ser på Black Stories Month på WHN.
Vi firar mångfalden i den afro-amerikanska upplevelsen.
Var med oss för mer spännande film, hjärtesorg och drama.
Hallå?
"Jag står ute på kvällen.
En polishelikopter flyger förbi
och lyser upp några trädgårdar,
och jag tänker: 'Lys på mig, din jävel.'
Lys upp lite åt mig,
så jag ser var fan jag är."
Är du allvarlig?
Jag har inte skrivit mitt namn.
Ja, "Stagg R Leigh".
Jag såg det. Bra jobbat.
Men jag kan ändå inte skicka det.
Du ville ha svarta saker. Vad kan bli mer svart?
Den har nollor till pappor, rappare, crack,
och han blir dödad av en snut i slutänden.
Det är väl svart?
-Jag fattar vad du gör. -Bra, för det är inte subtilt.
Hur skiljer sig den boken så mycket
från annat skräp som de släpper?
-Det är inte poängen. -Det är min poäng.
Kolla vad de trycker.
Se vad de förväntar sig att vi ska skriva.
Jag är less på det.
Det är ett uttryck för hur less jag är.
Monk, jag försöker sälja böcker,
inte ingå i någons korståg.
Vem skulle publicera den här?
Ingen.
Jag vill bara trycka ner dem i skiten de uppmuntrar.
Vad vill du att jag ska göra?
Jag vill att du skickar den.
Kan jag kalla det scenkonst?
Nej, skicka det som det är.
Om de inte klarar av skämtet, kan de dra åt helvete.
Okej, men jag skickar det bara till ett par ställen.
Den här grejen skrämmer mig.
Skrämmer dig? Hurså?
Vita tror att de vill ha sanningen, men det vill de inte.
De vill bara känna sig frikända.
Som tur är, är det inte mitt problem.
-Okej. -Hej då.
GLASS
Jag är förvånad att du hörde av dig. Jag trodde att du bara var hövlig.
Jag är aldrig bara hövlig.
Jag är för gammal för det.
Vet du, jag gillar dig så pass mycket,
att jag köpte en till av dina böcker.
Jaså? Vilken?
Haasdilemmat.
Vad tyckte du?
Jag gillade den.
Susan för en riktigt bra dialog.
Och jag älskar mostern.
Wow. Du är skicklig på kvinnokaraktärer.
Tycker du?
-Ja, de är inte ömtåliga saker. -Tack.
Jag uppskattar det.
Men jag hade klarat mig utan alla fotnoter.
Jag måste iväg.
Hur mår din mamma?
In och ut.
Jag är rädd att vara borta för länge.
-Ja. -Men…
Jag… Jag ringer dig.
Vänta lite.
HAASDILEMMAT
Signera min bok.
Vad heter du nu igen?
Mr Monk?
Vad händer med lamporna?
Miss Lisa brukade betala räkningen.
Har du gjort det?
Hur mycket?
Jag kan ta hand om elräkningarna,
men vårdhemmen är dyra.
Det bästa i närheten kostar 5 600 dollar per månad,
och då får man dela rum.
Ett privat rum kostar 6 900 dollar.
Varför tittar du på det bästa? Hon var inte bästa mamman.
Jag är inte här för att diskutera barndomar.
Självklart inte. Din var ju toppen.
För helvete! Tänker du hjälpa till eller inte?
Täcks det inte av Medicaid eller nåt?
Det funkar inte så. Vet du inte det?
Hej.
Vem är det? Vad gör du?
Jag har tagit mig en älskare.
En älskare?
Har du problem med det, homofob?
Jag har inte problem med det, Cliff.
Det är förolämpande att du säger "tagit dig en älskare".
Du kan äta skit.
Jag ska ta min älskare nu.
Vart ska du?
Där är du.
Det var galet mycket trafik. Vad händer?
Sätt dig.
Sitt ner.
Vi har sålt din bok.
Herrejävlar!
-Jag trodde den var död. -Inte Perserna.
Nej.
Lägg av!
Paula Betaman från Thompson Watt.
Hon passar alltid.
Inte den här gången. De ger 750 000 dollar i förskott.
Ingen har nånsin erbjudit mig så mycket.
-Det är du. -Nej, Arthur.
-Du skrev den. -Som ett skämt.
Det är numera det mest lukrativa skämtet du nånsin har berättat.
-Och jag säljer inte. -Varför inte?
För att den är skit, Arthur.
Du ville inte ens skicka ut den häromdagen.
Men se vem som plötsligt har släppt sin rädsla.
Jag vet. Jag bröt första försäljningsregeln.
Underskatta aldrig hur dumma alla är.
Jag tänker inte vara delaktig i att göra dem ännu dummare.
Det har du inte…hittills.
Vilket är beundransvärt, men…
Du har inte tjänat några pengar heller.
Behöver inte din mamma vård numera?
Kolla här.
Det spelar ingen roll hur full jag blir. Jag säljer inte.
Det är inte det jag gör.
Johnnie Walker Red, 24 dollar.
Johnnie Walker Black, 50 dollar.
Johnnie Walker Blue…160 dollar.
Ser du metaforen?
Nej.
Alla är från samma företag.
Red smakar skit, Black smakar mindre skit, Blue är god.
Men färre köper Blue för den är dyrare.
När det kommer till kritan, vill de flesta bara bli fulla.
Under din karriär, har de flesta av dina böcker varit Blue.
De är bra, komplexa.
Men de är inte populära, för de flesta vill han nåt lättläst.
Nu har du för första gången skrivit en bok som är Red.
Den är enkel, liderlig.
Det är inte toppenlitteratur, men den tillfredsställer ett begär.
Och det är värdefullt.
Det jag försöker visa är, att bara för att du gör en Red,
betyder det inte att du inte också kan göra en Blue.
Du kan göra allt.
Som Johnnie Walker.
Du bräcker faktiskt Johnnie Walker, för…
…du behöver inte ens använda ditt riktiga namn på den.
Jösses!
Ska vi dricka nu?
-Hallå? -Hej, Paula.
Arthur! Vad kul att höra av dig.
Jag hoppas att du sitter med vår hjälte.
Det gör jag. Han är här bredvid.
Mr Leigh?
Ja, det är han.
Jaså?
Ja, för tusan.
-Visst. -Din jävel.
Ja, okej.
Jag var lite förvirrad först, men…
Vi är båda ivriga att diskutera Thompson Watts erbjudande.
För det första, låt mig bara säga
att vi alla på Thompson Watt är överförtjusta över Min Pafologi.
Jag har inte sett nån så perfekt bok på väldigt länge.
Bara… Bara så rå och äkta.
Mr Leigh, är den baserad på ert eget liv?
Ja, tror du att nån liten collegegrabb
kan komma på sån skit?
Nej. Nej, det tror jag inte.
Nej, den typen av…
…intuitiv energi kan man inte lära ut.
Stagg… Får jag kalla dig…
Är Stagg en pseudonym?
Ja, det är det.
Mr Leigh kan inte använda sitt riktiga namn, för han är…
Han är en efterlyst rymling.
Herregud! Wow.
Det är därför vi inte kan ha videosamtal.
Är du galen? Tänk om de kollar upp fakta?
Kollar upp fakta? De har knappt råd att betala förläggare.
Haka bara på.
Ja, jag satt inne 12 år, men tänker inte åka tillbaka dit.
Är du med?
Ja. Ja, du vet…
Jag har läst mycket om rörelsen för fängelsets avskaffande.
-Herregud! -Jag har…
Förlåt att jag stressar, Paula, men kan vi prata affärer?
Mr Leigh värdesätter sin tid utanför en cell.
Självfallet. Jag kan tro att ni båda har fullt upp,
så jag går rakt på sak.
Du kommer att märka att vårt erbjudande är ovanligt högt,
och det beror på att vi tror att mr Leigh har skrivit en bästsäljare.
Vi tror att det blir sommarens läsning.
Ja, jag tror att vita människor på Hamptons
kommer att gilla den.
Ja, det gör vi. De… Vi…
Den kommer att bli enorm. Enorm.
Jag älskar den.
Är det lilla Thelonious Ellison?
Herregud! Maynard!
Kallas du fortfarande "Monk"?
Av alla utom dig.
Det är ett vackert namn.
Det är en synd att inte använda det i sin helhet.
Jag är glad att nån uppskattar det.
Jag hörde om din syster. Jag beklagar.
Tack.
Jag har nog inte sett dig sen…
…innan din pappa gick bort?
Ja, det var ett tag sen. Jag bor i LA nu.
Hollywood.
Skriver du för NCIS?
Bara böcker.
Du borde försöka skriva för NCIS. Det är populärt.
Ja, jag kanske gör det.
Hur har du haft det?
-Bra. Du, då? -Tja…
Mr Monk, vad vill du ha till middag?
-Maynard! -Hej, Lorraine.
Det var jättelänge sedan.
Jag antar det.
Du ser bra ut.
Detsamma.
Det är bäst att jag åker.
-Kul att se dig, Thelonious. -Detsamma.
Lorraine.
Det är inget att flina åt.
Där är hon.
Uppför dig.
-Hallå. -Hej.
-Det här är till dig. -Tack.
Lorraine, det här är Coraline.
-Hej. -Välkommen.
-Ja, hej. -Hej.
Mamma, vilken perfekt tajming. Det här är Coraline.
Hej, hjärtat. Jag heter Agnes.
Vad trevligt att träffas. Jag tog med de här till dig.
Dahlior är min favorit.
Det finns en hel värld i dem.
-Lorraine? -Ja.
Mamma, du sitter här.
Okej.
Coraline, du kan väl sitta mittemot mamma?
Visst.
Okej.
Jag är glad att du inte är vit.
Jag med.
Ja, det var ganska roligt.
Jag tror att du…
Jag tror att du påminner henne om min syster.
Tycker du att vi liknar varann?
Nej, men…
Ni är båda självsäkra…och roliga.
Och ni är båda…
…fantastiska på att kyssas.
Mrs Ellison?
Mr Monk!
-Jag bara… -Vad är det?
-Jag gick bara ut ett ögonblick! -Vad har hänt?
Jag drack en kopp kaffe med Maynard. Jag var på framsidan.
-Var är mamma? -Jag vet inte!
-Va? -Bakdörren var öppen.
-Hon är borta. -Va?
Vi borde sära på oss. Här.
Jag har fler i bilen.
Mamma!
Mamma.
Mamma!
Mamma! Hallå!
Mamma!
Hallå! Stanna!
Hallå! Vart är du på väg?
Lisa är där ute och bråkar med kusinerna.
Nån kommer att bli skadad.
Stanna, mamma. Jag går och säger till henne. Okej?
-Ja, men då… -Jag tar dig till huset.
Sen säger jag till henne.
-Men de är där ute. -Jag vet.
-Okej, är du säker? -Jag säger till henne.
-Okej. -Kom nu.
-Det är för kallt här ute. -Du borde…
-Lisa simmar inte så bra. -Jag vet.
Okej, vi är snart där.
Okej.
-Bra. -Så där.
-Okej. -Okej.
Okej, Monkie.
Okej.
Det här är vårt bibliotek.
Här finns alla klassiker.
Vi försöker även ta in nya böcker.
Gillar du att läsa, mrs Ellison?
Nej.
Det är inte sant. Hon älskar att läsa.
Hon lärde mig att älska att läsa.
Vi kanske kan ta in några av din sons böcker,
så kan du leda en bokklubb.
Jag är ledsen.
Det är okej. Många inneboende har det svårt i början.
-Hon kommer att finna sig. -Okej.
Jag uppskattar all hjälp,
men hur snart tror du att hon kan få en plats?
Om cirka en månad.
Du kan påbörja pappersarbetet idag om du vill.
Toppen. Det vill jag gärna.
Jag ska kolla till din mamma, okej?
Tack.
-Hallå? -Hej, Thelonious.
Hur mår du? Jag heter Carl Brunt.
Jag är direktör för New England Book Association.
Hej, Carl. Jag vet vem du är.
Så bra. Då kanske du också vet att
min organisations årligen delar ut
priset med det smått pretentiösa namnet "Litterära priset"?
Alla känner till det priset, Carl.
Särskilt de av oss som inte vunnit det.
Ja.
Det är lite därför jag ringer.
Liksom många amerikanska institutioner, blev min nyligen skakad av känslan
att vår brist på mångfald
har lett till en död vinkel i vårt arbete.
Så vi försöker rätta till det.
Därför undrar jag hur du känner
för att vara en av domarna i årets ceremoni?
Först vill jag säga att det är en ära att du väljer mig
av alla svarta författare som du kunde ha valt av rädsla
för att bli kallad rasist.
Ja, varsågod.
Men det här låter som mycket jobb.
Det kan inte förnekas.
Du måste läsa ett dussintal böcker.
Vi kan ge dig ett litet stipendium.
Jag är ändå inte helt säker.
En av förmånerna som jag hänvisar till när folk
är så här osäkra är
att det här ger dig chansen
att bokstavligen döma de andra författarna.
Inte bra bildligt.
-Okej, jag ställer upp. -Fantastiskt. Okej.
Toppen. Du blir en av fem domare.
Den enda som inte har bekräftat ännu är Sintara Golden.
Känner du till hennes verk?
Lite vagt.
Hon är toppen. Du kommer att älska henne.
Jag kommer med lunch, mr Monk.
Wow.
Vadan detta nöje?
Jag vill be om en tjänst.
Jag undrar om jag kan få ledigt i eftermiddag.
Maynard kom precis in från stranden.
Vi tänkte att det vore trevligt att besöka ett museum.
Ja, självfallet.
Jag är ledig idag, så jag kan ta hand om mamma.
Lorraine.
Du gillar honom verkligen, va?
Han är en fin man.
Ja.
Sidan sju. Den har typ 12.
Hedersgästerna.
Hej, mrs Ellison.
Du är vackrare än nånsin.
Hej, Arthur.
Layne, tar du med mrs Ellison till köket
och ordnar lite te åt henne?
-Den här vägen, frun. -Mamma, det här går fort.
Ta den tid du behöver.
Tack.
Inte kapslarna. Det fina teet för gäster.
Vad är det här? Du skulle klä dig enkelt.
-Det gjorde jag. -Det är för helvete Mupparna.
Vad heter killen?
-Willy? -Wiley Valdespino.
Han är specialist på filmer med problemställningar som ger Oscars.
Han gjorde Middle Passage förra året.
Jag har inte sett den.
Nej, du är inte lobotomerad.
Men om han gör film av din bok,
kan du tjäna en massa pengar.
Kan vi inte ta ett samtal?
Han sa att för att skriva en så stor check,
måste han träffa dig personligen.
Okej.
Vad ska jag göra?
Få honom att gilla dig.
När jag pratade med honom,
verkade han överförtjust att du är en rymling.
Så utnyttja det.
Tänk om han känner igen mig?
-Dig? -Ja, mitt riktiga jag.
Monk, så känd är du inte.
Och ingen i Hollywood läser.
Deras assistenter läser saker och gör en sammanställning.
Hela stan drivs med bokrapporter.
Kan du verkligen ha koll på mamma?
Jag lämnar henne inte ur sikte.
Du kommer att vara på andra sidan gatan.
-På andra sidan gatan. -Du borde gå. Du blir sen.
Han väntar på dig.
Nåväl…
Om han vill ha stereotypen,
kanske jag ska vara sen.
Stagg, antar jag?
-Det är jag. -Jag är Wiley.
Kul att träffas, bror.
Ursäkta restaurangvalet.
Min assistent valde den.
Vi kan byta om du känner dig obekväm.
-Det är okej. -Då så.
Vad dricker du?
Jag tar en chenin blanc.
-Okej. -Det torraste ni har.
Vad är så roligt?
Det är ett ovanligt val för en kille som du.
Hurså?
Det är inte många dömda brottslingar som dricker vitt vin.
Känner du många brottslingar?
Du anar inte.
Jag har själv suttit inne i en månad.
Det gällde handel över delstatsgränser.
Det var ett kort besök, men du ska veta:
Erfarenheten fick ner mig på jorden.
Människorna jag träffade där visade mig
en hel värld av underrepresenterade historier
från underrepresenterade berättare.
Får jag fråga vad du satt inne för?
Jag gillar inte att prata om det.
Är du med?
Var det mord?
Du sa det, inte jag.
Jag måste säga, innan du dök upp,
var jag lite orolig att du skulle vara påhittad.
Många är falska i Hollywood.
Jag är inte från Hollywood.
Ja, nej. Det är uppenbart.
Du är uppenbarligen nåt annat
än en vanlig manusförfattare.
Får jag fråga, jag vet att de skickade några av mina verk.
Har du sett nån av mina filmer?
Förlåt, vad sa du?
Har du sett nån av mina filmer?
Nej.
Okej. Vad jag gillar att göra
är att para ihop genre med patos ur verkligheten.
Det förhöjer saker.
Den vi snart ska börja filma kanske intresserar dig.
Den handlar om ett vitt par.
De gifter sig på en gammal plantage i Louisiana.
Så kommer slavarnas spöken tillbaka och mördar alla.
-Herregud. -Jag vet.
Visst är det bra?
Den heter Plantageutplånandet.
Ryan Reynolds får huvudet avhugget
med en afrokam i öppningsscenen.
Han är min kompis.
Jag måste gå.
Mamma?
Nån marknadsföringschef på tredje våningen fick en aneurysm.
-Hemskt. -Jag vet.
Tänk att du spränger hjärnan
när du försöker komma på en reklam för toapapper.
Jag antar att Wiley inte är intresserad.
Jag sprang därifrån som en galning.
Han erbjuder fyra miljoner för rättigheterna.
-Va? -Ja.
Han kallade dig "äkta vara".
Han sa att du stack så fort du hörde polissirener.
Ju dummare jag beter mig, desto rikare blir jag.
Nu vet du varför mina föräldrar flyttade hit från Puerto Rico.
Vi kan väl inte förväntas läsa
varenda roman från pärm till pärm?
Men, nej, folk har slitit med böckerna.
Vi måste respektera det.
Hårt arbete kräver inte respekt.
Folk jobbade hårt i Tredje riket.
Ja, men jag känner
att vi är skyldiga dem att läsa alla sidorna.
Det här är så dåligt.
Det mesta kommer att vara
sån där jävla Knausgård-autofiktion.
Jag säger bara det,
jag tänker inte läsa 600 sidor om nån pretentiös nolla
som upptäcker masturbation.
Förlåt.
Jag tror att vi alla är erfarna nog att bedöma
den allmänna kvaliteten av nåt inom 100 sidor.
Om man vill läsa mer än så, är det upp till en själv.
Vad säger du, Monk?
Jag håller med Sintara, faktiskt. Hundra sidor räcker.
Det här är ändå bara trams.
Att jämföra konst med konst för att dela ut priser
är inte subjektivt.
Det är absurt.
Varför ställde du upp som domare om du känner så?
För att det är antingen jag eller nån annan Brooklynförfattare
som inte tror att det finns en värld bortom Hudsonfloden, Ailene.
Det är East River om du är i Brooklyn, Daniel.
Vet ni vad? Konst är subjektivt.
Men jag ser det här som en chans att föra fram böcker
som i annat fall kanske underskattas.
Bokförsäljningar rasar just nu.
Det här priset kanske kan ge nån
en riktig chans att göra karriär i den här industrin.
Jag instämmer.
Var vill du ha den här, mamma?
Jag tänkte att den skulle passa här, med det naturliga ljuset.
Jag bryr mig inte.
Jag har aldrig gillat den där tavlan ändå.
Okej.
Jag tar med mer konst hemifrån nästa vecka.
Säg vilka du gillar, så tar jag med dem.
Din lunch är klar, mrs Ellison.
Det ser gott ut. Vad är det?
Rostad kalkon och Havarti-ost på tolvkornsbröd.
Det låter jättegott.
Mrs Elliot föredrar vitt bröd.
Och hon gillar inte skorpan.
Med tanke på vad det här stället kostar, borde ni göra mackorna på rätt sätt.
Jag ser till att ordna det från och med nu, okej?
Och njut av lunchen, mrs Ellison.
Jag ska gifta mig.
-Lägg av. -Va?
Jag sa inget tidigare. Jag var så ledsen, men…
Maynard friade igår.
Lorraine, det är ju otroligt.
Jag menar, vi måste fira.
Det är för mycket uppståndelse.
Jag gillar inte att stå i centrum.
Du förtjänar det, Lorraine.
Och Maynard har tur.
Tror du att du skulle kunna
föra mig till altaret, mr Monk?
Det vore en ära.
Wow.
Vi är så glada att hjälpa dig att publicera Min Pafologi.
Marknadsföringsteamet har en massa bra idéer
för att hjälpa dig.
Toppen. Det gläder oss att höra.
John Brosco är avdelningschef.
Han ska få berätta mer.
Hej, Stagg.
-Hej. -Kul att äntligen träffas.
Du, jag älskade boken.
Vi kommer att sälja många exemplar.
Det pratas redan en hel del på grund av filmkontraktet,
så vi vill hålla farten uppe.
Jag pratade med Wiley igår.
Han säger att Michael B Jordan cirkulerar.
Vi hörde det. Vi anser att han vore perfekt.
Den här boken kan vinna priser.
Vi tänker att om han tackar ja, så vill vi ha honom på omslaget.
I en sån där scarf, kallar man det väl,
runt huvudet.
En durag?
Durag. Precis. Durag och linne.
Så musklerna syns.
Nån får ringa brandkåren.
Fan, förlåt. Din pappa. Förlåt.
Så, lyssna. Angående publiceringsdatum…
Vi vill snabba på, så den kommer ut i tid för Juneteenth.
Juneteenth?
Vi vill göra en kampanj inför långhelgen.
Svarta firar,
vita kommer att ha, om vi är ärliga,
lite dåligt samvete.
Vi tror att det blir stort för din bok.
Så, Stagg, är du överlycklig?
Vi tycker verkligen att det är toppen, John.
Otroligt.
Ja, det…det är toppen.
Och jag har en idé
som jag vill dela med er båda.
Nåväl… Jag menar, vi älskar att höra goda idéer.
-Ja, coolt. -Ja.
Jag vill byta titel.
-Jag tycker inte… -För att vara tydliga:
Vi älskar Min Pafologi.
-Underbar. -Den är som Irvine Welshs proletärspråk.
Därför tror jag att ni kommer
att älska den nya titeln ännu mer.
Okej, vet du vad. Vi är alltid
glada att höra nya idéer.
-Vad tänkte du dig? -Fuck.
Förlåt. Ursäkta?
Fuck.
Jag vill kalla den Fuck.
-Vad gör du? -Åt helvete med idioterna.
-Sluta. -Nej.
Så, Stagg, vad sägs om Fan?
Fan? Eller Helvete?
Nej. Fuck.
Okej, coolt.
Vi kanske kan stava det med PH istället?
-Det skulle se bättre ut. -Ja.
-För våra säljare. -Jag bryr mig inte om sånt.
Om ni inte byter titel, blir det ingen deal.
-Va? Nej. -Nej, ha inte så bråttom.
Vet du vad?
Kan vi inte… Ge oss en sekund
och ett ögonblick, så återkommer vi snart till dig. Okej?
-Vad sysslar du med? -Vad sysslar du med? Det är löjligt.
Vet du hur mycket pengar vi pratar om?
-Jag bryr mig inte. Det blir inget. -Kom igen.
-Är ni där? -Snälla, bara…
Vi är här.
Vi kör på det.
Va?
Ja, vi har diskuterat
och vi tror att det är rakt på sak på bästa möjliga vis.
Det är väldigt…
Svart?
Just det. Precis.
Skönt att du sa det och inte jag.
Åh! Fuck!
Det är jävligt bra, Stagg. Ja.
Det är faktiskt modigt.
-Jag är utmattad. -Jag också.
Jag måste vara uppe några timmar till för att läsa böckerna till…
Hallå!
Bror!
Helvete.
Vad gör du här?
Jag? Vad gör du här?
Vad menar du med det? Vad gör du här i stan?
Jag kom för att träffa mamma.
Är det inte därför du har ringt i flera veckor nu?
-Vad har du gjort med ögat? -Jag hamnade i slagsmål.
Jaså? Kliv ur poolen.
-Du stökar till. -Jag vill inte kliva ur.
Jag är en vuxen man. Är det din tjej?
Ja, du skrämde livet ur henne.
Jag heter Coraline.
Hej, Coraline.
Hon är åtminstone inte vit.
Din fru var vit.
Min fru var en täckmantel. Hon räknas inte.
Upp med dig, din odåga.
-Du väcker grannarna. -Grannarna kan dra åt helvete!
Dina rena pool också!
Den är ändå bara en del av ditt storhetsvansinne.
Jävla skitstövel!
Du är ett jävla barn!
Det är nog fel tillfälle att säga det, men jag pissade där nere.
Helvete.
Roligt, va?
Förlåt, Monk.
Bli inte arg.
Försvinn härifrån.
Vill du slåss?
Visst är det roligt?
Jag ligger i sängen med honom spritt språngande naken.
In kommer Claude med fryst yoghurt.
-Nej. -Jag hade visat honom reservnyckeln.
Så han slängde yoghurten på oss
och slog mig rakt i ögat.
Vad gjorde den andra killen?
Han kunde inte sluta skratta.
Han sa att han gör så när han blir nervös.
Okej.
Du ger allt nu för tiden.
Jag har bara varit gay i fem minuter. Jag måste ta igen förlorad tid.
Ja, bra där.
Jag menar, hela världen rasar.
Man kan lika gärna ha lite kul.
-Jag uppskattar det. -Ja.
Du är väldigt vacker.
Tack.
Vad ser du hos min bror?
Han är rolig.
-Han är inte rolig. -Inte skämtsamt rolig.
-Nej. -Liksom sorgligt rolig.
-Okej. -Som en trebent hund.
Nu fattar jag. Som en döende på en toalett.
Precis.
Som alltid, går du för långt.
Tycker du det? Det tycker inte jag.
Det sårar.
Ser du?
"Som alltid, går du för långt."
Ja.
Du fick en kyss. Se på dig.
Genom att vara patetisk. Gud välsigna dig.
Hallå.
Patetisk som en trebent hund.
Det här är trevligt.
Ja, inte illa.
Vad har du där? En pergola?
Nej, ett lusthus.
Samma sak.
-Höger? -Vänster.
Ursäkta.
Du, Monk?
Hur har du råd med det här stället?
Jag…
Lisa lämnade lite pengar till mamma.
Jag trodde att skilsmässan barskrapade henne.
Jag känner inte till hennes finanser,
men om du är intresserad av räkningarna,
kanske jag kan börja skicka dem till dig?
-Det är okej. Vart ska vi? -Dit. Nummer 44.
Överraskning!
Vi har haft en tuff morgon.
Hon fick lugnande när hon försökte slå en sköterska.
-Har hon gjort så förut? -Nej.
Hennes humör växlar dagligen.
Ibland varje timme.
Hon kanske mår bättre imorgon.
-Förlåt, jag måste gå. -Självklart. Tack.
Trädgårdsmästaren klippte av dem från busken åt din mamma.
-Gulligt, va? -Ja, det är toppen.
Hur har du råd med det här stället?
Jag menar, du är väl inte knarklangare eller nåt?
Nej, författare.
Och du är min flickvän, inte min revisor.
Jag har alltid vetat att du inte är queer.
-Hon vet inte vad hon säger. -Jag väntar utanför.
Vill du inte stanna för Lorraines bröllop?
Det är bäst om jag åker.
Det var kul att träffa dig, Cliff.
Den här familjen krossar ditt hjärta.
Välkomna tillbaka. Jag heter Kenya Dunston
och idag ska vi diskutera en ny roman
som har debuterat på första plats
på New York Times bästsäljarlista.
Det är en otroligt, speciell bok
som heter…
…håll för barnens ögon och öron…
F***.
Vi har turen att ha med oss författaren idag.
För er som börjar titta nu,
ska ni veta att mr Stagg R Leigh kommer vara med oss
från okänd plats
eftersom han ännu flyr rättvisan.
EFTERLYST BROTTSLING/FÖRFATTARE
Stagg, berätta: Är romanen en sann berättelse?
Inte faktamässigt…
…men det är en sann berättelse om hur det är
att vara en svart man i USA, så som jag är.
Det är ingen lek.
Amen för det.
Under min tid i fängelset,
lärde jag mig att ord tillhör alla.
Så den här boken är mitt bidrag
till vårt underbara land
där en svart före detta fånge kan bli rik
bara genom att berätta historien
om sitt olyckligt lottade folk.
Ja.
ARTHUR RINGER
-Ja. -Lyssna på det här.
FBI ringde Thompson Watt idag
i jakt på Stagg R Leighs identitet.
-Va? -Oroa dig inte.
De tänker inte ange honom.
Ange vem? Det är jag. Jag har inte gjort nåt.
-De vet inte om det. -Det här har gått för långt.
Lugn.
Rymlingsgrejen ger oss en massa gratis PR.
Dessutom, som du sa, har du inte gjort nåt.
De kan inte gripa dig.
Jag önskar att jag kunde sluta att sälja böcker.
Inte jag.
Hej då.
Är allt som det ska?
Ja.
Jag är bara lite stressad.
Det här med bokpriset innebär mer jobb än jag trodde.
Helvete!
Det är ingen fara. Det finns fler gafflar i köket.
-Vad är det här? -Min kompis gav mig den.
-Har du läst den? -Självfallet inte. Har du?
Ja.
Vad tyckte du?
-Jag gillade den. -Vad gillade du?
Blev du inte förolämpad?
Du hade inte läst den. Vad är ditt problem?
Nej, svara på min fråga.
Svara på min.
Mitt problem är att såna här böcker inte är verkliga.
De tillplattar våra liv.
Vad menar du?
Jag menar att mitt liv är en katastrof,
men inte på det vis man tror när man läser sån skit.
Sånt här förminskar oss och de gör det
om och om igen, för att för många vita personer
och uppenbarligen personer som du, slukar sån här sörja,
som grisar i en sopcontainer,
för att vara uppdaterade när ni går på bjudningar.
-Eller nåt. -Okej…
Du har en hel del åsikter för att vara nån som inte har publicerat nåt på flera år.
Och vad har du publicerat?
Vad är det med dig?
Varför agerar du så här?
Jag agerar ingenting.
Du har varit konstig i flera veckor.
Du har varit märklig och smugit omkring.
Du är helt jävla obegriplig.
Du kanske anser att det är fint och konstnärligt att vara en gåta.
-Det gör dig bara till en skit. -Nåväl…
Du förstår inte mitt liv och kan inte göra det,
så låt det bero.
En dag kanske du lär dig
att inte kunna relatera till andra
inte är nåt hedervärt.
Jag tycker att du ska gå.
Vet du vad jag tror?
Gå, Monk.
Trams.
Behöver ni hjälp med det där?
Nej, det går bra.
Jag tänkte att ni behövde lite muskler.
Vi fixar det.
Mr Monk, får jag behålla kolsyremaskinen?
Du gillar väl ändå inte kolsyrat vatten?
-Den är din. -Tack.
Den här då?
Nej, jag har alltid hatat den färgen.
Men din pappa köpte den.
Thelonious, det här kom precis till dig.
Okej, tack.
Det här var det sista.
Hej då, mr Monk.
Hej då, Lorraine.
Kör försiktigt.
-Vi ses på bröllopet. -Okej.
Jag tar den där.
DET ÄR MED GLÄDJE SOM VI LÄMNAR IN DEN ÄR BOKEN TILL LITTERÄRA PRISET.
Thompson Watt hade bråttom att publicera den.
Ja, jag hörde att de har tryckt 300 000 exemplar redan,
och de ska trycka flera snart.
Den kommer att bli succé.
Jösses, bäst att den är bra.
Jag hörde att författaren är en rymling.
Det förklarar titeln. Han har inte gått nån charmkurs.
Nej, jag tror att den bakgrunden är ett plus.
Det är spännande att läsa om en färgad man
som skadats av vår fängelsestat.
Är du en sån där galning som vill sluta finansiera polisen?
Ja, och jag förväntar mig inte att du ska förstå.
Jag hoppas att ingen du känner blir våldtagen eller mördad.
Kan vi låta bli att prata om det nu?
Titta.
Brottsling eller inte, så bör den inte vara med.
Vi har redan hållit på i veckor och jag vet inte hur det är med er,
men jag har ett dussintal böcker som jag inte har öppnat än.
Den publicerades innan inlämnandedagen,
så vi måste nog acceptera den.
Det är bara en till.
Den ser ut att vara lättläst.
En snabbis.
Jag har haft ett par såna.
Hej då, hörni.
Hej, Monkie.
Vad fin du är.
Hej.
Monkie, känner vi de här männen?
Nej, mamma, det här är inte Alzheimers. Det här är främlingar.
-Vilka är ni? -Vi är Cliffs vänner.
Så klart ni är.
Vi träffade honom för några dagar sen. Jag heter Kenny. Det är Alvin.
-Är du Monk? -Ja, hur visste du det?
Cliff sa att Monk är överspänd.
Gjorde han? Så trevligt.
Mamma, sätt dig här.
Lorraine?
-Gillar du äggröra? -Jag älskar äggröra.
-Vad fan gör du här? -Du först.
Helvete. Bröllopet.
Fan också!
Jag åkte aldrig till flygplatsen. Jag behövde tid för mig själv.
Tid för sig själv innebär, per definition, att man är ensam.
Jösses, nu börjas det.
Polisordboken.
-Mr Cliff! -Förlåt, grabbar. Jag fixar det.
Du måste gå härifrån.
Städa inte. Gå bara.
Nej, det är ingen fara, bara… Stanna.
Det är ett firande.
Kul att se dig, Cliff.
Kul att se dig med, Maynard.
Jag vill inte tränga mig på.
Det kan du inte.
Du är familj.
Okej.
Jag ska…
Jag ska städa upp lite, okej?
Grattis, hörni.
Kan vi ordna frukost åt er?
Jag kan göra en god smoothie
och Alvin brukade göra omeletter på ett kryssningsfartyg.
Det låter härligt. Tack.
-Det var snällt av er att låta dem stanna. -Nej.
Det är alltid enklare att hantera andras familjer än sin egen.
Jag måste tyvärr meddela att inom ett par timmar,
så är det här din familj.
Gjorde du henne förbannad?
Ja.
-Stängde du henne ute? -Ja.
Pappa gjorde samma sak.
Han ljög konstant.
Se hur det gick.
Jag blir väldigt arg nu för tiden, precis som pappa.
"Nu för tiden"?
Jag har funderat mycket på att pappa aldrig fick veta att jag är gay.
Han misstänkte nog det.
Kanske det.
Men han visste inte säkert.
Han kände aldrig hela mig.
Nu får han aldrig göra det.
Och det gör mig…
Det gör mig väldigt ledsen.
Tänk om han hade fått veta det och hade tagit avstånd från dig?
Men då hade han tagit avstånd från mitt verkliga jag.
Jag vet att det låter galet, men
det hade varit en viss lättnad.
Det låter inte så galet.
Människor vill älska dig, Monk.
Personligen vet jag inte vad de ser hos dig,
men…
De vill älska dig.
Du borde låta dem älska hela dig.
Den var skit.
En överbeskyddad nolla
som snackade om sin döda mamma…
Vem bryr sig?
Då hamnar Begrav mig stående på fjärde plats.
Låt oss prata om Fuck.
Kan vi låta bli?
Jag älskade den.
Det var som att se in i ett öppet sår.
Jag håller med. Det är nog den starkaste afro-amerikanska romanen
som jag har läst på länge.
Jag menar, sen din.
-Så klart, Sintara. -Tack.
Den var över förväntan för mig.
Det är ett modigt verk.
Och behövligt i dagens läge.
Vad tyckte du, Sintara?
Jag tyckte att den var rätt publikfriande.
Tyckte du?
Ja. Tyckte inte du?
Jo.
Jag tyckte att den var enkel och meningslös.
Självfallet var den enkel.
Det är rännstenens språk.
Inte nåt högfärdigt examensarbete.
"Rännstenens språk." Herregud.
Jag tror att vi har lågt blodsocker.
Ska vi ta lunchpaus?
-Visst. -Okej.
På riktigt.
Okej.
-Förlåt. -Ingen fara.
-Jag stör inte? -Nej.
VITA NEGRER
Förlåt.
Får jag fråga en sak?
Visst.
Vad var det i Fuck som du ansåg publikfriande?
Jag kan inte sätta fingret på det, men…
Den skiljer sig inte från annat som finns där ute,
men den kändes bara…
…själlös.
Det är ordet jag söker.
Du höll väl med?
Jo, den verkar skriven
för att tillgodose smaken hos vita med skuldkänslor.
Ja, typen som bokkritiker kallar
"viktiga" och "behövliga", men inte "välskrivna".
Precis.
Okej, så… Och snälla, ta inte illa upp nu,
men hur skiljer sig Fuck från din bok?
Är det vad saken gäller?
-Tycker du att min bok är dålig? -Nej.
Helt ärligt, har jag inte läst din bok.
Jag har läst utdrag och den verkade inte
så annorlunda.
Jag gjorde mycket research för min bok.
Vissa saker var faktiskt tagna från verkliga intervjuer.
Du kanske har suttit i ditt akademiska elfenbenstorn så länge
att du har glömt bort att vissa lever tuffa liv.
Som du?
Du gick på ett exklusivt, bohemiskt college.
Du jobbade på ett fint förlag i New York.
Än sen? Jag behöver inte skriva om mitt liv.
Jag skriver om sånt som intresserar folk.
Sånt som intresserar vita förläggare som älskar svart traumaporr.
Det är de som köper manuskripten.
Är det dåligt att ge dem vad de gillar?
Om du är okej med att föda basala begär för pengar.
Jag ger marknaden vad den vill ha.
Så säger knarkhandlare.
Jag anser att droger borde legaliseras.
Men du är inte less på det?
Svarta som lever i fattigdom?
Svarta som rappar?
Svarta som lever som slavar?
Svarta som mördas av polisen?
-Berättelser om… -Okej.
Svarta som lever under svåra förhållanden,
som lyckades bevara sin värdighet innan de dör.
Jag säger inte att sånt inte är verkligt,
men vi är även mer än det.
Och det är så många författare som inte tycks kunna se oss
utan en vit stövel på nacken.
Blir du arg på Bret Easton Ellis eller Charles Bukowski
för att de skriver om de nedtrampade?
Eller blir du bara arg på svarta kvinnor?
Ingen läser Bukowski och tror
att han är den definitiva vita upplevelsen.
Men människor, vita människor, läser din bok och ser oss så.
De tror att vi alla är så.
Då låter det som att ditt problem
är med vita människor, Monk, inte mig.
Kanske, men jag anser också att jag ser orealiserad potential
hos svarta i det här landet.
"Potential" är vad folk ser när de anser
att vad de har framför sig inte duger.
Så, vad pratar vi om?
FÖRLÅT
JAG VILL BERÄTTA NÅGRA SAKER FÖR DIG
VILL DU FÖLJA MED MIG PÅ PRISUTDELNINGEN NÄSTA VECKA?
Vi börjar igen.
Jag kommer strax.
Får jag prata med Arthur? Ja, det är Monk.
Hej. Jag mår bra.
Kan du ordna ett nytt möte med Wiley?
Jag har en ny idé åt honom.
En annan typ av film. Tack.
Jag väljer nog Fuck.
-Jag med. -Samma här.
Jag håller inte med. Jag är ledsen.
Det vore ett misstag att ge den här boken ett pris.
Det är två mot tre, så…
Fuck vinner.
Det är inte bara det att den påverkar…
Jag anser bara att det är viktigt att lyssna på svarta röster just nu.
Mamma.
Visste du…
Visste du att pappa bedrog dig?
Han var dålig på att bevara hemligheter.
Varför lämnade du inte honom?
Han hade varit ännu mer ensam utan mig.
Trodde du att han var ensam?
Din pappa var ett geni.
Genier är alltid ensamma.
För de kan inte knyta band med oss andra.
Du är ett geni, min son.
Det känns inte så, halva tiden.
För att du är så hård mot dig själv, Cliffy.
Och nu, till kvällens sista pris.
Jag lovar att lämna er i fred så ni får äta efter det här.
Men innan jag läser upp vinnaren,
vill jag presentera våra domare.
Vår otroligt blandade grupp av domare,
som har offrat värdefull tid för att vi skulle kunna fira här ikväll.
Så en applåd för dem. De har gjort ett fantastiskt jobb.
Okej!
Nu går vi vidare.
Det här årets Litterära pris går till…
Jag visste det.
Av Stagg R Leigh, Fuck.
Jag vet inte om mr Leigh
kommer att förära oss med sin närvaro ikväll.
Han ogillar verkligen uppmärksamhet.
Jaha, vänta.
Okej, det händer nåt.
Någon kommer fram. Thelonious Ellison.
En av våra ärbara domare.
Han går märkligt nog mot scenen.
Jag vet inte varför.
Hallå. Vad är det som pågår?
Ursäkta.
Jag har nåt att erkänna.
Vänta, vänta. Smash till svart?
Aldrig i livet.
Varför inte?
Det finns inget avslut här. Vad ska han säga?
Jag vet inte.
Det är det som är intressant.
Nej, han borde säga nåt. Vad sa du?
Inget. Jag lämnade ceremonin och nästa dag,
ringde jag dig och sa att jag ville skriva filmen.
Monk, karaktären borde säga nåt.
Jag vill inte att han håller nåt stort tal
och matar alla med historiens sensmoral.
Det finns ingen sensmoral. Det är själva idén.
Jag gillar tvetydigheten.
Okej, du är en skicklig författare och det här är nästan klart.
Men romaner är inte filmer.
Nyanser får inte folk att gå på bio.
Vi behöver ett storslaget avslut. Vad är det?
Läsken du bad om.
Varför är den blöt?
Kondens?
Kondens. Okej.
Är du en jävla meteorolog nu?
-Vill du ha nåt? -Nej, det är bra.
Det här är Monk. Vi ska göra en film om han får ordning på tredje akten.
-Kul att träffas. -Detsamma.
Jag vill ha en espresso med mjölk. Och du, aldrig mer.
Okej.
Vilka andra slut har du i den där stora hjärnan?
Vad sägs om…
Det här årets Litterära pris går till…
Av Stagg R Leigh, Fuck.
Jag vill be om ursäkt.
Jag har inte varit mig själv på sistone.
Vad sägs om det?
Kommer hon att förlåta honom?
Jag vet inte.
Den riktiga Coraline svarar inte när jag ringer.
Coraline i filmen kanske är mer förlåtande.
Nej, det är för fånigt.
Då känns det hela som en romantisk komedi.
Det är inte det vi vill göra.
Vi vill göra nåt äkta.
Ge mig nåt verkligt.
Jag menar, vi skulle kunna…
Vad är det som pågår?
Ursäkta.
Stick.
Jag har nåt ett erkänna.
Stagg Leigh, ner på marken, nu!
Där är han!
Nej, jag är inte Stagg Leigh. Han existerar inte.
Jag är Monk. Thelonious Ellison.
Du är en rymling! Ner på marken nu!
Nej.
Det var en PR-gimmick.
Allt var påhittat.
-Han har ett vapen! -Nej!
Är han död?
Dödade de honom?
Det är perfekt.
Ja!
Det är…
Det är perfekt.
Dags att hämta din smoking, bror.
Vi ska till den stora showen.
Transkribera det här. Vi har det.
Fan.
Hallå.
Nå?
Ska de göra din film eller vad?
Ja, tyvärr.
Hallå!
Vet du vad? Lycka till med att hitta nån
som är snygg nog att spela mig.
Jag tror att de har det.
Vem?
Tyler Perry.
Där lurade du mig. Den var bra.
Okej.
BASERAD PÅ ROMANEN ERASURE AV PERCIVAL EVERETT