Jeg havde hørt om dem. Det havde alle jægere.
Vi levede i en tid, hvor vi stadig frygtede drager.
Han lærte mig som dreng at jage den. At fange den og sætte fæIder op.
For at holde ham og hans søster i live.
Men så en dag... kom der et væsen, som Ahab ikke kunne fange.
Et bæst, der var større end andre drager.
Det ændrede Ahabs skæbne for altid.
Selv den tapreste ville være flygtet fra sådan et væsen.
Han gik til angreb og slog med al sin kraft.
Han slog ud efter det igen og igen.
Ingen ved, hvordan Ahab overlevede.
Han blev forbrændt. Nogle mener, at den hvide drage lod ham leve.
Andre siger, at han mistede sin forstand og sjæl den dag.
Det var historien om Ahab, der drev mig.
En regnfuld aften ledte den mig til Coffins værtshus.
- Var det Ishmael? - Det kan du da kalde mig.
- Og din indfødte ven? - Queequeg. Hans far var høvding.
Han er ambitiøs og stammer fra sejrende krigere.
Hans ansigt fortæller om en mand, der kunne udfordre tusind djævle.
Det ville han. Han er aldrig flygtet og står ikke i gæId til nogen.
- En omgang til. - Du er en god mand.
Fortæl om dig selv.
Jeg er en forældreløs vandringsmand.
Når vinteren sænker sig i min sjæl, ved jeg, at jeg må vandre igen.
En eventyrer.
Jeg lader vandringens flod oversvømme min sjæl.
Og en poet.
Hvorfor søger du Ahab?
Jeg hører, at man jager drager her og bliver rig på deres vitriol.
Vi vil ud med Ahab.
Det stemmer, knøs. Drageolie oplyser verden.
Alle købmænd kommer hertil for det.
- Men hvorfor Ahab den forbandede? - Han er den mest berømte jæger.
Det stemmer.
- Siger du, at du er harpunskytte? - Ja.
Blasfemi.
- Er det ikke blasfemi, mr Starbuck? - Vi er alle blasfemikere, mr. Stubb.
Sandt.
Men vil man jage med Ahab, må være indstillet på at trodse Gud-
- eller være verdens bedste med en harpun.
Er du nu også harpunskytte?
- Han er bare endnu en hvalp. - Og du er et svin, der skal flås.
Rolig nu, mr. Flask.
Lad os se, om der er sandhed bag. En konkurrence.
Den her kan gå an.
Mr. Starbuck, skal vi se, hvem der kan kaste en harpun i dragens skal?
Det er altid godt at satse på dig, mr. Stubb.
Lad os se, om du kan sigte.
Gør plads. Gå væk, sagde jeg.
Den store, hvide drage. Ahabs nemesis.
Ser man den, er man død. Ingen overlever.
Ud over gamle Ahab selvfølgelig.
Mr. Starbuck, giv knøsen en harpun.
Jeg har en.
- Er den ikke lidt lille? - Ro på, mr. Flask.
Gå til siden, knøs.
Kan du komme op på siden af det?
Godt kast, knøs.
Det ser man ikke hver dag, mr. Stubb.
Du har ret, mr. Starbuck.
Giv mig din hånd, knøs.
- Fortæl, hvordan den virker. - Harpunen er hurtigere...
Det var rent held.
- Hvordan håndterer du en kniv? - Det er nok.
Hvem fanden er hun?
- Selveste djævlens barn. - Væk, fyldebøtte.
Det er Ahabs datter, Rachel.
- Så vil du kaste imod mig nu? - Nej.
Men hvis du vil med på Pequod ... så skriv under her.
- Han er intet værd. - Stille.
Du er udtrækker. Husk det.
Du får som resten af besætningen en lige del af gevinsten.
Der findes mange jægere, men ikke mange, der kan jage drager.
Det er et dødsensfarligt erhverv.
En skål for hundrede drager fulde af vitriol.
Vitriol!
Han følger med mig.
- Er der sikkert her? - Jeg har ikke brug for beskyttelse.
Vi var alligevel ved at gå.
Sig mig, er det ikke Ahabs datter? Eller bør jeg sige Ahabs hore?
- Man finder meget snavs på gaderne. - Vi var aldrig gode nok til dig, vel?
Hold dig væk.
Du var aldrig god nok til at rense vores fartøj for lort.
Bland dig uden om.
Bare vær ved Pequod ved daggry. Og lad være at fejre for meget.
- Se, Ishmael. - Den gamle fra værtshuset.
Har du brug for hjælp?
Det er jer, der har brug for frelse.
Jeg så, at I skrev under.
Hørte I ikke efter, hvad jeg sagde om at fraskrive jer jeres sjæl?
Måske har I ikke nogen sjæl.
Lad os komme af sted.
Hans sind er forstyrret.
I har ikke set den gamle djævel endnu, har I vel?
Den gamle djævel?
Han ryger i helvede, og han tager alle med sig-
- for at hævne sig på bæstet- “
- der arrede hans sjæl og hans hud for al tid?
- Hvad hedder du? - Elijah.
Tag dig i agt. Kun én mand overlever og kan fortælle Ahabs historie.
Kun én mand...
Der har vi eventyrerne.
I kom altså. Endda tids nok til at hjælpe mig med at læsse om bord.
Men først skal jeg hvile.
Hvad er din kammerats historie?
- Han siger ikke så meget. - Kun hvis han skal.
- Hvor længe har du været med her? - Omkring otte år.
Jeg har tjent godt. Og brugt det hele.
Jeg har været gift tre gange. Jeg har efterladt dem alle.
Jeg gik fra dem med et smil.
De ønskede alle, at jeg kom tilbage.
Men det gør jeg selvfølgelige ikke.
Har du kæmpet mod den hvide drage, som Ahab jager?
Den findes skam, knøs.
Den er hellig for hans folk, men den bringer død med sig.
Sidst de mødte den, dræbte den alle Ahabs mænd. Da kom jeg til.
Men nej, jeg har aldrig set den.
Og jeg håber aldrig, at jeg ser den.
Lad os velsigne metalmonstret. Det bliver vores hjem i nogen tid.
Kom. Vi kan ikke bare sidde her. Lad os få forsyningerne om bord.
Fartøjet Pequod var et sjældent, langt og vejrbidt stykke isenkram.
Dækket var slidt.
Den brændte jernbeklædning beskyttede mod dragers ild.
Hun var som en kannibal. Hun snød sig fremad i jagten på fjendes knogler.
Et ædelt fartøj, men også melankolsk på en måde.
Alt ædelt berøres af melankoli.
Vi begav os mod forbudt land og barbariske huler.
Alt dette for dragers vitriol. Den sødeste olie af alle.
Og alle kendte riger, der brænder, synger hendes lovsang.
Starbuck var overstyrmand. Han var ærlig, loyal og udholdende.
Han holdt ud altid.
Han bar på en vild ensomhed.
Et tomrum skabt af en ung kones og deres barns død grundet sygdom.
Hans øjne afspejlede de mange farer, han havde mødt.
Han vidste, mod ikke er en følelse. Den frygtløse er værre end kujonen.
Andenstyrmanden var Stubb. Ubekymret og hverken ræd eller brav.
Han tog livsfare med et let smil.
Med sin armbrøst gik han døden i møde, som var han til middag.
Linen var lavet af drageindvolde.
Den kan modstå flammer og er stærkere end reb.
Og med den dræbte vi væsner.
Flask var en gemen, smålig og uvidende mand.
Han var udtrækker. Han var trænet i at fjerne indvolde fra drager.
Han var desuden vores kok. Og han var en dårlig kok.
Og så var der Rachel. Altid kaptajnens datter.
Hun var indesluttet, som om Ahabs greb aldrig ville brydes.
Jeg skal vise dig noget.
Verden kører på vitriol. Vi fortynder den og sælger den.
Hvis den kommer i kontakt med luft, så eksploderer den.
Men vores overherre og diktator. Ham havde vi ikke set.
Han sad i sit mørke kammer med sine kort og mange rejsehemmeligheder.
Rachel fik dagens kurs hver morgen.
Lys brændte ham stadig, så han kunne kun komme ud iført kappe og maske.
Vi spiste sammen hver aften.
Maden er dårlig.
Jeg tror, at I sårede hans følelser.
Fortæl en historie, mr. Stubb.
- I har hørt alle mine fortællinger. - Ikke mig.
Jeg husker min første jagt.
- På en smuk, velskabt kvinde. - Dem har vi hørt alt for mange gange.
Fortæl os om drager.
Fortæl om kampen mod Mocca.
Inden jeg blev en del af Ahabs mandskab-
- var jeg overstyrmand på et fartøj.
Det hed Mocca.
Jeg var ung. Det var før, dragerne drog ind i skovene og hulerne.
At kaste en harpun mod en drage er noget andet end efter et billede.
Man står der.
Harpunen synes at veje et ton.
Benene ryster i støvlerne.
Det føles, som om lungerne er ved at eksplodere.
Min makker Whitman var en dygtig mand.
- Kan du huske ham, mr. Starbuck? - “Ja.
Hans hud blev brændt, da dragen spyede ild.
Mens den grillede ham, blev hans hud sort og lyserød for øjnene af mig.
Gamle Whitman faldt ned på knæ.
Han råbte efter mig. "Kast! Kast!" skreg han.
Og med den almægtige Guds styrke, kastede jeg min harpun mod bæstet.
Jeg ramte ham lige dér. Jeg fangede ham.
Den udstød et kvalmende skrig og slog med vingerne en sidste gang.
Den faldt sammen i en bunke foran os.
Jeg aner ikke, hvor det kom fra-
- men på trods af smerten så Whitman op på mig og smilte.
For han havde set kastet, inden han døde.
Og det er historien om en dragejæger.
- En skål for Whitman. - En dygtig mand!
Nu vil jeg fortælle om min første gang med skønheden og de store...
Virkelig store...
Hver nat gik vi sikkert til ro i fartøjet efter Stubbs historier.
Jeg tænkte på, hvilket eventyr jeg var havnet i.
På hvilket tomrum denne tur skulle udfylde?
Skulle mit liv blot være at dræbe?
Da hørte jeg, Ahab vandre op og ned ad dækket om natten.
Han søgte altid dragen, der hjemsøgte ham.
Så kom dagen, hvor Ahab vidste, at han bragte os i fare.
Vi skal herhen.
Mr. Starbuck, saml besætningen.
Rachel, hent drikkelsen.
I morgen ankommer vi til vores første jagtmark.
Vi bliver alle sammen rige.
Men hør nøje efter: Jeg fordobler gevinsten-
- for den første, der lægger øjne på den hvide drage.
Nej! Jeg tredobler hans gevinst.
Hold udkig efter den. Vær klar.
Kaptajn.
Var det ikke den hvide drage, der brændte og lemlæstede Dem?
Jo.
Mr. Starbuck, du ved udmærket, at det var det bæst.
Jeg vil jage ham over hver en tinde og igennem helvedes flammer.
Det er vores mål. At spore den hvide drage-
- til vi rammer den og udgyder dens bold.
- Er I klar? - “Ja.
Kaptajn. De ved udmærket, at jeg er klar på helvedes gab.
Men jeg kom for at jage og for pengene. Ikke Deres hævn.
- Hvor meget vitriol er der i hævn? - Gå ikke imod mig.
Det jeg har vovet, har jeg villet.
Og det jeg vil, gennemfører jeg.
Udyret overfaldt Dem rent instinktivt.
At søge hævn over det er blasfemisk.
Tal ikke til mig om blasfemi.
Om den krænkede mig, angreb jeg solen. Rachel, hent drikkelsen.
Drik og sværg troskab. Drik! Sværg!
Jag den hvide drage indtil døden! Drik, harpunskytter!
Godt arbejde. Det var næsten tre.
Nu, mr. Starbuck.
Det var Rachel, der ledte os gennem sneen til dragerne.
Hun kendte instinktivt til drageterræn.
Jeg var nødt til at kontrollere min frygt.
Frygt, der paralyserer din krop og bedøver hjernen.
Jeg prøvede, men det var min første drage.
Stubb!
Jeg har den.
Træk!
Kast nu! Hvad venter I på? Kast jeres harpuner!
Vågn op og kast!
Duk jer!
Kast! Hurtigt!
Fri mig for den her!
Kast, Ishmael!
- Jeg kan ikke. - Flyt dig.
Vis mig, hvad du kan, dit møgdyr!
Nu har du jaget alle dyr.
Flyt jer.
Hans pibe blev røget ud til sidst.
Han elskede livet, og han grinte af livet.
Han sagde, at det var svaret på alt det sære.
Vi jagede sammen på vilde og forladte marker.
Det var et og samme for ham. Han elskede jagten.
Han spiser garanteret hos djævlen.
Vi er nok alle gæster ved det bord, Rachel.
Jeg bemander hans armbrøst.
- Kaptajn? - Kom ind, mr. Starbuck.
- Hvordan har besætningen det? - De søger over mr. Stubb.
Det er risikoen ved vores særegne foretagende.
- Han levede, som han ønskede. - Ja, men...
Du kender fint til døden.
Er din døde kone og datter vendt tilbage for at trøste dig nogensinde?
Nej, kaptajn.
Det kommer de heller ikke til at gøre.
Så blokér for minderne om dem.
Deres gråd og sidste dødsrallen.
Jeg har studeret dragers migration hele mit liv.
Jeg kender til deres skjulte rejse-
- som jeg kender årerne i min arm.
Og vi er tæt på.
Vi kan laste fartøjet med vitriol og nå markedet før forår.
Ikke før vi har afsluttet vores vigtige opgave.
Den er på vej nordpå mod bjergene for at bygge rede.
Den bevæger sig hurtigere end tidligere.
Den bliver ældre ligesom mig.
Kom nærmere, mr. Starbuck.
Jeg vil vise dig, hvor vi skal møde den.
Du burde have kastet noget før.
Skål for mr. Stubb.
Han har ret. Jeg burde have kastet noget før.
Du ramte den i hjertet. Det ville Stubb gerne huske.
- Kan han ikke lide at drikke? - Han foretrækker sin pibe.
Han har ikke fred i sjælen.
- Har I kendt hinanden længe? - Vi har rejst jorden rundt sammen.
Vi har set mange ting. Både mystiske og sære.
Men intet lig det, vi så i dag.
Og ingen lig dig.
Tilgiv mig.
Jeg har nok fået for meget.
Hold.
Får jeg din historie fortalt?
Min mor døde, da jeg blev født. Min far blev dræbt, da jeg var otte.
Før Starbuck var min Far Ahabs overstyrmand.
De mødte den hvide drage i bjergene.
Ahab sagde, at min far kastede først og ramte bæstet.
Ahab forsøgte at redde ham.
Der hviler en forbandelse over harpunskytter.
Jeg kondolerer. Jeg havde ingen anelse.
Ahab tog hånd om mig og har siden taget mig med på alle jagter.
Ishmael, du må hellere undgå, Ahab ser, at du begærer hans datter.
- Jeg har fået nok af dig. - Jeg dræber dig.
Når du ikke kigger, og din barbarven ikke er her, så skærer jeg i dig.
Så har jeg noget at se frem til.
- Kom. Vi sover udenfor i nat. - Fint.
Hvis du rører ham, så skærer jeg hovedet af dig.
Det er der, vi finder den.
Jeg vil angribe den. Jeg vil støde igennem dens maske.
Den forbander mig.
Og om det er dragelegenden, eller om det er princippet-
- så vil jeg kaste mit had på den.
Her er min følgesvend, harpunen-
- som satte sig i den hvide drages kranium.
Dengang dræbte jeg den ikke, men denne gang fejler jeg ikke.
Kaptajn.
- Der er gået for mange år... - Besætningen følger mig.
- De sælger deres sjæle for brændevin. - Det gjorde også du, mr. Starbuck.
Det gjorde også du.
Nå? Er du med mig eller imod mig?
De skal ikke frygte Starbuck, sir.
Men Ahab bør tage sig i agt for Ahab.
Sig til Rachel, at jeg kommer med en ny kurs.
Vi forlod de grå, vindblæste jagtmarker-
- for at begive os hen mod dragernes huler.
- Der er nogen, der følger efter os. - Det er derfor, der er nattevagt.
Vitriol er nemmere at stjæle.
- Har du været her før? - Flere gange med Ahab.
Du skal passe på med Flask.
Hvorfor?
Han var først harpunskytte, men kunne ikke møde bæsterne og gemte sig.
Ahab minder ham altid om det.
Ahab afskyr kujoner. Han kan ikke tåle stanken af frygt.
Han lod Flask blive som udtrækker-
- og han gør det for at være tæt på Rachel.
- Jeg leder ikke efter slagsmål. - Nej? Du har fundet et.
Jeg tager i forvejen på udkig.
Du kommer med mig.
Der findes gletsjerdrager her. De jager i tæt skov.
- Starbuck siger, at du er poetisk. - Jeg har vel talt i søvne.
Kan du recitere noget for mig?
Vi kender ikke hinanden godt nok. Endnu.
Endnu?
- Hvad med dig? - Jeg har ingen poesi i min sjæl.
Jo, du har. Men hvor længe vil du lade Ahabs had være din drivkraft?
Sikke du begår dig blandt kvinder.
Du må indrømme, at der er renhed i Ahabs måI.
Nej, det behøver jeg ikke indrømme.
- I mine øjne er du en gåde. - Fordi jeg vil hævne min fars død?
Min far sagde altid, at der var visdom i sorg.
- Men sorg kan også være galskab. - Din far?
Ja.
Han begik selvmord, da jeg var ti.
Min mor forsøgte at komme videre, men visse sår heles aldrig.
Og?
Efter begravelsen boede jeg hos min storebror, men hans kone afskyr mig.
- Så jeg stak af med pengene. - For at få lommer fulde af guld.
Jeg fandt blot tomme drømme. Indtil jeg fandt Queequeg.
Han var karavanens jæger. Alle var i live grundet hans evner og mod.
Han blev min læremester.
Og ven.
Verden er din jagtmark?
- Ja. - Nå, poet. Hvad fandt du på rejserne?
Råddenskaben ved grådighed, romdrankere-
- underslæb, list, svig, mord, forførelse.
Al beslutsomhed efter døden er også ægte før døden.
Velgørenhed og styrke er de eneste værdifulde investeringer.
Den vise hæver renterne.
En vild, forbryder, dommer, bonde, jæger, ung, gammel.
Det er den samme rente, de alle hæver.
Det hele skal hæves, Rachel.
Begravet i sne men jeg kunne mærke dens stikken.
Se. Bæstets mærke.
- Han bærer sin korsfæstelse. - Helt sønderrevet.
I kan alle se det.
Et offer. En skam-
- for den store, hvide drage.
Den og ingen anden fanger og dræbe sin egen art.
Men hans lemmer rådner som mine.
Kan du se det, Starbuck? Præcis som jeg viste dig på kortet.
Hent resten af vitriolen.
Der findes en ørn i visse sjæle, der dykker ned i mørket og kommer igen.
De flyver over væsner, der er bundet til jorden.
Queequeg og jeg var fanget i strømmen af Ahabs hævntørst.
Jeg føler, at vi er fanget.
Vi burde bare forlade stedet.
Men Rachel...
I to. Kom herop. Nu.
Mr. Starbuck og jeg vil kortlægge den sidste rute til bjerghulerne.
Du har til morgengry, Rachel.
- Hvor mange? - Nok til at gøre jer verdens rigeste.
Jøsses.
- Der er mindst 30. - Det er muligt.
Vi har kun til i morgen. Så skal vi videre.
Hvorfor? Er det ikke derfor, vi er her? Vi kan fylde lastrummet.
Ordren er at dræbe dem alle.
Dræbte I dem alle, Rachel?
Gør det hurtigt, mr. Flask.
Stop. Jeg sagde stop, mr. Flask.
- Kaptajn, vi har brug for vitriolen. - Dér.
Der er den!
Sagde jeg det ikke? Sagde jeg det ikke, mr. Starbuck?
Det gjorde du.
- Kom om bord. Vi må af sted. - Hvad med vitriolen?
For sent. Vi må af sted nu. Vi må følge den til dens hule.
Queequeg?
Det er et tegn.
Jeg skal snart dø.
- Har alle mistet forstanden? - Vi har dræbt uden grund.
Den store drage...
...er kommet for at fortælle mig...
...at jeg er morder.
Jeg har slagtet uden grund.
Jeg er nødt til at dø.
- Vi kan ikke bare begive os af sted. - Selvfølgelig kan vi det.
- Det er jo vanvid. - Kaptajn, måske skulle vi...
- Du ved, hvad vi skal, mr. Starbuck. - Det var derfor, vi slagtede dem.
- Det var for at få vitriolen. - Tvivler du på min ordre?
Vi har altså dræbt uden grund.
Der er nok vitriol i de drab til at gøre dig rig resten af livet.
Det er ikke målet med rejsen. Tror du, at jeg har overlevet år efter år-
- for at arbejde som en træl og ja, slagte-
- så nogle pengegriske oliekøbere kan få mig ned i forhandlinger?
Tror du, at det er mit formål? At jeg har slæbt mine slidte lemmer-
- over disse ødemarker, fra før du blev født- “
- for at ynke de dødes hyl?
Jeg har i årevis udsat mig selv for ydmygelsen-
- at vende tilbage til markedspladsen for at holde mig i live-
- i bare et år mere, til bare en jagt mere-
- så jeg kunne dræbe den hvide drage.
Jeg vil ikke viges fra mit mål.
Så vil jeg stoppe dig.
Hvordan? Uden din beskytter?
- Hvor er han taget hen? - Han er i en slags trance.
Han kommer ikke og redder dig. Jeg har mødt hans slags før.
De visner indeni, når de forråder deres oldgamle lærdom.
Og jeg tolererer ikke mytteri.
Læg ham i lænker, mr. Starbuck.
Lænk ham til bagenden.
- Mr. Flask, hent lænkerne. - Gerne.
- Kaptajn. - Nej, Rachel.
Vi er kommet så langt her sammen.
Det her er det bæst, der dræbte din far. Den kalder på os.
Den ved, at det er vores skæbne at dræbe den.
Få så gang i det her fartøj.
Hvorfor forrådte du mig? Jeg elskede dig som en søn.
Tag dig i agt for dig selv, gamle mand.
Der findes kun én Gud og kun én kaptajn på dette fartøj!
Du burde have advaret mig.
Men jeg tilgiver dig, Rachel, som jeg tilgav din far.
Jeg sagde jo, jeg fik ram på dig.
Fanget og i lænker som de bæster, jeg jagede.
Var det en ond skæbne? En forudbestemmelse, der gav mig ulykke?
Jeg ved det ikke.
Men jeg ved, at jeg hadede Ahab. Jeg hadede den ugudelige, gamle mand.
Du tager vagt to. Vær opmærksom på dækket. Vi bliver efterfulgt.
Han har ikke bevæget sig siden i går. Sådan trancer kan vare i dagevis.
Ishmael skulle ikke have gjort oprør.
Han var selv skyld i det. Ligesom Starbuck.
Ahab lader ham komme ind igen.
Kaptajnen lader ham ikke komme ind i varmen igen.
Det er bare os nu, Rachel.
- Kan du ikke se det. - Ishmael kan kaste en harpun.
Ahab får brug for ham.
Ishmael, du må spise. Ahab vil ikke have dig herude.
Jeg vil ikke have, at du er herude.
Vær sød bare at snakke med ham. Kom ind og tal fornuft med ham.
Han dræbte Starbuck.
- Starbuck ville have dræbt ham. - Hvorfor forstår du det ikke?
Det er dig, der ikke forstår det. Det her er Ahabs fartøj.
- Det var selvforsvar. - Rachel.
Jeg kan godt lide dig.
Hvis det virkelig er sandt, så kom ind og tal fornuft med kaptajnen.
Der er ingen fornuft i galskab.
- Tyve! - Hvad sker der?
De stjæler vitriolen.
Rachel!
Ishmael kan komme om bord.
Han har gjort bod på sin skade.
Hent min harpun tilbage.
Ja, sir.
Bliver du, eller forlader du os, Queequeg?
Det er tid til en beslutning.
Beslutte hvad?
Om jeg vil følge dig? En gammel, arret mand, der jagter sin frygt?
Tal ud og forlad os.
Vi stod på en slagteplads!
- Hvorfor efterlod du dem bare? - Dit skinhellige vilddyr.
Du dræber mere, end jeg kommer til.
Jeg er en dræber, men jeg har kun dræbt, når det var nødvendigt.
Du ved ikke bedre.
Og derfor må jeg gå under.
Jeg har hånet Guderne.
Guder...
Guder!
Bevæger solen sig af sig selv, eller er den barn af en velgørende Gud?
Lyser stjernerne ikke, medmindre en uset kraft tænder dem?
Hvordan kan et hjerte slå uden hjælp? Hvordan kan en hjerne tænke alene?
I alle disse år har du undret dig, ligesom jeg har undret mig-
- hvem der gjorde os til jægere?
Hvor ryger mordere hen, Queequeg?
Hvorhen? Fanden tage dig!
Du drives, og jeg drives, af vores egen viljes skæbne.
Således må vi alle gå under.
Rachel!
Vi må kaste anker her.
Ishmael. Queequeg.
- Hvorfor standser vi? - Vi må fortsætte til fods herfra.
Sænk og afsikr ankerne. De er frosne.
Derovre.
Jeg vil have dig. Jeg har brug for dig.
Kan du lide det?
Ingen kan høre os herinde.
Du må følge med mig og tage dig af Rachel.
Jeg kan se, du bryder dig om hende.
Han behøver ikke komme med.
Jo.
Vi er tæt på vores mål.
Hjælp mig jage dragen i dens skjul.
Jeg har brug for dig, Ishmael. Rachel har brug for dig.
Vi får aldrig sådan en chance igen.
Jeg kommer aldrig så tæt på at hævne hendes far igen.
Du behøver ikke beskytte mig, Ishmael.
Det ved jeg.
Men jeg vil gerne gøre det her.
For din skyld.
Så vi fulgte Ahab og klatrede op imod den hvide drages skjul.
Mod dødens huler.
Queequeg fulgte os, om end han følte, han betrådte hellig jord.
Han gik nærmere mod det sted, han mente, han ville dø.
Jeg kender en anden indgang til hans hule.
Ishmael.
- Jeg kan ikke gå med jer. - Jeg forstår.
Jeg bliver her.
Jeg venter på dig.
Jeg kommer snart tilbage.
Fæstn rebet. Vi ligger i baghold her.
Rachel?
Du har i alle disse år sagt, dragen dræbte min far, når det var dig.
Jeg ville tro, han blot var støv nu.
Vov ikke at lyve. Han har din harpun i ryggen.
Han var en kujon, og han fortjente at dø.
Jeg kan og vil ikke acceptere fejhed.
Så du dræbte ham, fordi han ikke ville være så gal som dig.
- Hvor ryger mordere hen, Ahab? - Han flygtede og ville ikke møde...
Han er... Han...
Forstår du ikke, Rachel? Det er derfor, jeg er kommet tilbage.
Det var mig.
Jeg flygtede.
Han kom!
Og jeg flygtede. Ja.
Jeg kunne ikke...
Jeg flygtede i frygt! Jeg var en kujon og flygtede!
Jeg kunne ikke... Jeg skreg i stedet for!
Jeg gemte mig som en kujon.
Jeg har altid...
...angret det. For altid.
Du må forstå. Jeg har prøvet at råde bod hele mit liv.
Jeg er nærmere nu end nogensinde.
Ud over den gang jeg havde ham fanget sammen med din far.
Til helvede med dig.
Dræber jeg dig, tager jeg skylden fra dine skuldre.
Lad os komme af sted.
- I får ikke lov at gå. - Ishmael!
Nej! Queequeg!
Queequeg. Nej. Nej.
Jeg dræber dig!
Rachel.
Queequeg reddede mit liv og forsødede Guderne.
Rachel blev fri af Ahabs greb og skyldens og hævnens malstrøm.
Og som alle løgnene forudsagde, kunne kun en mand fortælle Ahabs historie.