Der er tre timer og 32 minutter
til menneskets største eventyr nogensinde begynder.
Fem minutter, Gino, så kan I begynde.
Mennesket er på vej til månen,
og man forventer at lande der.
I 1960'erne var USA's rumprogram tæt på
at nå målet med at sætte en mand på månen.
390.000 km herfra, i kontrolcentret i Houston
er en kæmpe rumraket på over 90 meter
på vej gennem atmosfæren med en hastighed på over 40.000 km/t.
Denne rejse begyndte året før.
De kan blive den første mand på månen. Hvordan føles det?
Jeg har samme længsel som alle andre astronauter.
Vi vil alle gerne derop.
-Vi er stadig klar. -Fire, tre, to, en.
-T minus nul. -Raketstart.
Raketstart.
Vi har raketstart! Hun er på vej. Hun er fri af tårnet.
Vi begynder at kunne mærke det første dundrende brøl.
Dette er historien om Apolloprojektet.
12 år. 12 bemandede missioner. Ét umuligt mål.
De påstår, at moralen ikke er hæmmet af besparelserne i rumprogrammet.
Frygter De, at et tjek overses
og forårsager mekanisk fejl?
-Halvfjerds. -Enogtyve meter. 27.
Seks meter, en halv ned. En smule fremad. Sådan.
Fortalt af de stemmer, som bragte os til månen.
-Klartegn, Retro? -Klar.
-FIDO? Kontrol? -Klar.
Ingen PDI plus 12.
Triumf og tragedie.
Houston vi havde et problem.
-Hør her... -Vi mistede tryk i ilttanken.
Hvad vil I gøre ved varmeafbryderen?
Vi bruger månemodulet.
Under syv minutter til vi rammer Jordens atmosfære.
Der kommer den frem fra skyerne.
Tre hundrede meter tilbage!
Velkommen til månen, Houston.
MENNESKET OG MÅNEN
I Disneyland kaldes området, som er helliget fremtiden "Tomorrowland."
En af de populære forlystelser er en simuleret rejse rundt om månen.
Efter ankomsten
oplever de besøgende fornøjelsen ved at rejse i rummet,
når rejser til månen bliver en daglig rutine.
Når vi hører, at raketforskere i dag
forbereder morgendagens rejse til månen,
må vi huske, at den rejse længe har været mange mænds drøm
siden tidernes morgen.
Kør månesekvensen.
Siden oldtiden, siden mennesket begyndte at kunne tænke,
har vi kigget på himlen og drømt om at kunne rejse gennem rummet...
...udforske månen og planeterne, som altid har fanget vores fantasi.
Forskerne siger, at der går mange år, før rumrejser bliver en realitet.
I oktober 1957 bliver science fiction virkelighed,
da Sovjetunionen opsender satellitten Sputnik.
RUSSERNE SENDER SATELLIT UD I RUMMET
Præsident Eisenhower og andre talsmænd fra regeringen
har forsøgt at lindre den frygt,
som forårsages af Ruslands store gennembrud
i jordsatellitter og interkontinentale raketter.
Sputnik 1 og verdensbefolkningens traumatiske reaktion
giver amerikanerne helt nye problemer.
Rumalderen er blevet den yderste grænse i den kolde krig.
EISENHOWER GRUNDLÆGGER RUMAGENTUR
Vi har en af de mest udfordrende opgaver, mennesket har haft.
Udvidelse af menneskets viden om rummet, udvikling af fartøjer,
som kan transportere instrumenter og mennesker i rummet,
bevarelse af USA's rolle som leder
inden for luftfart og rumteknologi.
RUSSERNE SENDER MAND I KREDSLØB
DEN 12. APRIL 1961
Man forventede, at den første mand i rummet blev russisk.
Men nyheden blev ikke modtaget positivt i Washington.
USA's "mand i rummet"-program
er otte måneder bagud i forhold til Sovjetunionen.
Nu må vi tage længere skridt. Det er tid til en amerikansk bedrift.
Det er på tide, at nationen indtager førerrollen i rumkapløbet,
som på mange måder kan være nøglen til vores fremtid på Jorden.
Denne nation bør forpligte sig til
at opnå det mål, før årtiet er ovre,
at sætte en mand på månen og sende ham sikkert hjem til Jorden.
USA's astronautteam blev udvidet til 16 i dag med ni nye.
De vil træne til at rejse til månen.
NI ASTRONAUTER SLUTTER SIG TIL MÅNEKAPLØBET
Da flere videnskabelige instrumenter mærket "Made in America"
dukker op i rummet rundt om Jorden,
føler amerikanske rumingeniører en bølge af optimisme.
I rumkomitéerne
har man bedt ingeniører fra rumadministrationen
sige, at han har brug for flere penge, og han siger: "Nej."
Arbejdet går fint med det nuværende budget.
Den person er Wernher von Braun, leder af Hærens rumraketteam,
som overføres til the National Aeronautics og Space Administration,
kendt under initialerne NASA.
Jeg bliver spurgt om, hvorfor mennesket skal ud i rummet.
I denne tid med elektroniske og mekaniske mirakler
bliver mennesket hurtigt overflødigt.
Mennesker i rummet er ifølge nogle en belastning og en gene.
Udstyr kan designes til at reagere på kendte
og færre forventede situationer eller begivenheder.
Men mennesket kan observere og reagere på det uventede.
Dette rumfartøj bygget for NASA
bliver opsendt fra Cape Kennedy om få dage.
Det vil ikke indeholde astronauter,
og dog er det en af de vigtigste rumflyvninger til dato
for det er Apollo, det første i en familie af rumfartøjer,
som skal transportere amerikanere til månen inden 1970.
Mange af dets systemer vil flyve i rummet for første gang.
Når startraketten har ramt den rette hastighed,
bliver kommandomodulet og servicemodulet adskilt.
De vil have cirka denne hældning.
Denne maskine, som vil sende astronauterne
fra kredsløb til jordoverfladen
og i senere missioner sende astronauterne i kredsløb om månen
og bringe dem tilbage, er så blevet prøvefløjet.
Fra rumfartscentret i Houston vil Glynn Lunney lede flyvningen.
Vi udfører den første prøveflyvning af Apollo-Saturn 201
fra dette kontrolcenter i rumfartscentret i Houston, Texas.
Fremover bliver alle Apolloflyvninger styret fra dette center.
Kontrolcentret har øvet de sidste måneder,
og vi er klar til at flyve.
Astronauterne forbereder USA's første månemission
efter et komplekst træningsprogram,
som skal give dem viden om de forhold, de vil opleve
på månemissionen.
Man kan kun genskabe den vægtløshed, man oplever i rummet
i et fly.
Jeg ved ikke, om I kan høre mig, men vi går snart over toppen,
og så bliver jeg vægtløs...
Det sker. Det sker. Det er fantastisk. Utroligt!
Det er en utrolig fornemmelse. Jeg kan ikke styre min krop.
Støvet flyver rundt med mig. Jeg er oppe. Jeg kan ikke styre min krop.
To år med arbejde dag og nat og væk fra hjemmet i månedsvis.
Det er et stort job, disse mænd har. Der er intet nemt ved det.
Spørgsmålet, alle vil stille:
"Hvad mener hustruer og børn til disse mænd om deres ambitioner?"
Min hustru har hele tiden sagt det samme.
Hvis jeg gerne vil, støtter hun og børnene mig.
Min hustru har det på samme måde.
Hun er med mig hele vejen. Drengene er for små til at forstå det,
men jeg er sikker på, at de har det på samme måde.
Fru Grissom, håber De, at det bliver ham, som klarer den?
Det ved jeg ikke.
Hvordan ville De have det, hvis Deres hustru...? Det vil jeg gerne vide.
-Hvilket? -Hvordan De ville have det,
hvis Deres hustru skulle ud i rummet?
Månen er et nødvendigt første skridt til at udforske planeterne.
At flyve mænd dertil og tilbage i dette årti
er målet for NASA's Apolloprojekt.
De tidlige Mercury-missioner og erfaringen fra Gemini
har bragt dette århundrede til den næste store milepæl,
den første rumflyvning med tre mand.
Disse mænd skal af sted:
Kommandør Virgil Grissom. Mercury, Gemini og nu Apollo.
Det er hans tredje rumrejse. En af de oprindelige syv astronauter.
Seniorpilot Edward White.
Han huskes for sin rumvandring under Gemini IV.
Han er specialiseret i computere og træner til den kommende mission.
Astronaut Roger Chaffee får det tredje sæde på Apollo.
Han koncentrerer sig om flyveplanen og eksperimenter.
Alle i rumprogrammet er blevet spurgt 50 gange,
og det er nok det sværeste spørgsmål at besvare uden at lyde
fortærsket i sit svar.
Det er en udforskningsfase.
Det er... Man kan sige, at det lyder lidt banalt. Det er der.
Vi ville forsømme vores pligt, hvis vi ikke udforskede det.
Vi forbedrer vores ingeniørevner.
Vi bygger nyt udstyr, som har en ukendt række anvendelsesmuligheder,
som vi slet ikke forstår i dag.
Jeg tror ikke, at nogen kan forudsige, hvad der vil ske.
Nogle grundlæggende geologiske ting, vi finder der,
som for længst er blevet ødelagt af vejret på Jorden,
kan give os viden om universets fødsel. Solsystemet.
De fløj med Mercury og Gemini, og nu flyver De med Apollo.
Generer sandsynligheden for et katastrofalt nedbrud Dem?
Nej, det må man undlade at tænke på.
Der er altid en risiko for, at der kan ske et katastrofalt nedbrud.
Det kan ske på den sidste og den første,
så man planlægger så godt man kan håndteringen af de muligheder.
Man får en toptrænet besætning, og så flyver man.
27. januar 1967 Tre uger til opsendelse.
Apollos besætning går om bord for at foretage en opsendelsestest.
Værsgo.
Vi har alle tre astronauter.
Er S-båndet forbundet med Black 3?
Gentag.
Hvordan skal vi nå månen,
hvis vi ikke kan kommunikere mellem tre bygninger?
De kan ikke høre noget. Det er kommandopiloten.
En, to, tre, fire, fem. Fem, fire, tre, to, en.
Kan vi bekræfte, at I alle tre er på S-båndet?
Flammer!
Det brænder! Vi brænder!
Kan I komme ud? Bekræft.
Gå ind og hjælp dem.
Platformsleder, kan du høre dem?
Besætning, kan I bekræfte? Gus, kan du høre os?
Platformsleder?
Vi har netop fået denne nyhed ind.
Der er udbrudt brand på affyringsplatformen i Cape Kennedy,
og mindst en person er omkommet.
Der mere nyt.
Astronauterne Virgil Grissom, Edward White og Roger Chaffee er omkommet
i en brand under en opsendelsesøvelse på Apollo,
som skulle være opsendt den 21. i næste måned.
Der er få detaljer, men de dræbte var oberstløjtnant Virgil Grissom,
som var en af de syv oprindelige Mercury-astronauter.
Yderst velkendt.
Oberstløjtnant Edward White II, som var på den første rumvandring
og kaptajnløjtnant Roger Chaffee, som skulle på sin første rumflyvning.
Rumfartøjet stod 66 meter over affyringsplatformen
og var forankret til Saturn 1B-opsendelsesraketten.
Lugerne var lukkede.
Tyk røg forhindrede åbningen af lugerne.
Kort efter var en officiel undersøgelse i gang.
Bånd indeholdende afstandsmålinger blev beslaglagt.
Der blev taget billeder af alle kontakter og ventiler.
Øjenvidner blev bedt om at afgive forklaring,
og kort før kl. 02.00
blev ligene af Grissom, White og Chaffee båret ud.
Månen var synlig, og der var blå himmel.
Det var denne måne, han havde håbet at lande på.
Man er klar til Virgil "Gus" Grissoms begravelse
på Arlington National Cemetery denne formiddag.
De sørgende tager plads. Familien er stadig chokeret.
Fru Grissom og de to sønner.
Præsident Johnson sagde:
"Tre modige unge mænd har givet deres liv for nationen."
"Vi sørger over dette store tab, og vi føler med deres familier."
På grund af tragedien
er opsendelsen af Apollo 1 udskudt på ubestemt tid.
Det nationale rumprogram begyndte i 1958 under præsident Eisenhower.
NASA's formål er at indsamle ny viden om universet.
Vi nærmer os Kennedy Space Center.
Den første store bygning derovre er CIF,
hvilket står for Central Instrumentation Facility.
NASA laver ubemandede testflyvninger AS-201, 202, 203 og Apollo 4, 5 og 6.
20 måneder efter branden
er den første bemandede Apollo-rumraket klar.
Godaften. I aften fortsætter landets forsøg på at nå månen.
Det blev standset af katastrofen på platform 34 for næsten to år siden.
Apolloprogrammet er blevet undersøgt, og rumraketterne gendesignet.
Så nu fortsætter forsøget på at nå månen før russerne
i morgen tidlig, når Apollo 7 opsendes.
DET HVIDE HUS DEN 11. OKTOBER 1968
Tolv, elleve, ti, ni, tændingsrækkefølge påbegyndes.
Fem, fire, tænding. Vi har raketstart. Vi har raketstart!
Flyvningen bliver eksotisk, da det er den første testflyvning.
Den betragtes som en udholdenhedstest.
Ti dage og 19 timer i kredsløb, hvor besætningen vil teste Apollo 7.
Afprøve den grundigt
for at sikre, at den er klar til mere krævende fremtidige flyvninger.
Jeg kan forstå, at blandt det sofistikerede udstyr om bord
vil være tv-kameraer.
-Kan De fortælle om det? -Ja.
Der vil være et lille, bærbart kamera.
Fem-seks gange undervejs, når kaptajn Schirra beslutter det,
vil det bruges til at vise astronauterne i arbejdet i fartøjet.
Her kommer et billede. Det er hvidt. Vi kigger på Eisele.
Han kigger op. Han bevæger sig og er ret tydelig.
Lad os kigge på det.
Donn Eisele taler. Nu holder han et skilt op.
Øjeblik... "Det dejlige Apollo-værelse højt over alting."
Nemlig.
Man kan se, at han har arbejdet hårdt,
mens han træner tropperne.
Vi har også nogle lysere øjeblikke.
I kan måske se, at vi har op- og nedture.
Næste gang har vi bedre materiale og bedre forfattere.
I ved, hvorfor vi er her. NASA var ikke tilfreds med det sidste program.
Jeg syntes, vi var sjove.
I er heldige, at det hele ikke blev aflyst midt i flyvningen.
Men missionen var en succes.
Så I seertallene? Det er ikke godt nok, d'herrer.
I må underholde folk. De skal grine.
Hvorfor tror I, at jeg har været stjerne i 25 år?
Held?
Pas på. Ingen bryder sig om en kvik astronaut.
December 1968. Borman, Lovell og Anders gør sig klar til Apollo 8.
NASA sender for første gang
et bemandet fartøj i kredsløb om månen.
Hr, Schneider, vil De fortælle om Apollo 8's mission?
Den 21. december vil Saturn V-raketten sende rumfartøjet
i kredsløb om Jorden.
To kredsløb senere, det vil sige to timer og 50 minutter senere,
vil sidste trin af Saturn V tænde
og placere fartøjet i en bane, som fører det til månen.
Hvis forholdene er som forventet på månens bagside,
vil besætningen antænde raketmotoren
og placere sig i et elliptisk kredsløb på 95x175 km om månen.
Vi har planlagt flyvningen i årevis,
og når man læser om noget i så lang tid,
tror man, at målet er teoretisk.
Man forstår ikke helt, at man vil prøve det.
Nu er det tæt på, og vi taler ikke om langt ude i fremtiden.
Vi taler om lige nu.
De kan blive den første mand på månen. Hvordan føles det?
Vi har alle samme længsel.
Vi vil alle gerne derop.
Men det kan kun gennemføres ved at samarbejde.
Uanset om vi er her på Jorden eller i rumkapslen
eller på selve månens overflade.
Det vigtigste er samarbejde.
Russerne har antydet, at nogle livsformer, de havde på Zond 5
undergik store forandringer.
Vil I tage ekstra forholdsregler for at påvise stråling?
Jim har leverproblemer, og Bill Anders er strålingsekspert,
så de kan svare på spørgsmålet.
Jeg har ikke hørt, hvad russerne flyver med.
-Skildpadder. -Vi har også skildpaddeproblemer.
-Vi havde dem med først. -Den analyse, jeg kender til
omkring stråling i og omkring månen, udgør et ubetydeligt problem.
Der er en stemning af selvsikkerhed, og at det hele nok skal gå.
Men under den rolige overflade er der bekymring.
Få er enige med den embedsmand, som sagde,
at denne mission er ubetydelig.
Mennesket vil forlade sin planet for første gang.
Oddsene er imod systemfejl,
men hvis det skete, kan mændene være fortabt.
Og det ville være en katastrofe.
Hvis missionen er en succes,
viser det, at vi er foran russerne
i kapløbet om at nå månen.
Det kan betyder mere end penge for rumprogrammet.
Alle ved det, men som sagt er alle rolige og selvsikre.
men også bekymrede.
I 1961 forpligtede præsident John F. Kennedy sig til
at sende en amerikaner til månen inden 1970.
I dag i Cape Kennedy tog man et stort skridt for at realisere det mål.
Planen er at sende tre mænd i kredsløb om månen ti gange.
De vil se 40 procent af månen, som mennesket aldrig før har set.
Når lugen er lukket, motoren starter,
og støttefødderne går ned, vil det enten fungere eller ikke.
T-Minus 15, 14, 13, 12, 11, 10...
Ni. Vi har tænding. Motorerne kører.
Fire, tre, to, en...
Der er flammerne fra motorerne.
Sikke et syn! Orange flammer slår ud i alle retninger
under raketten. Vi har raketstart.
Den bevæger sig meget langsomt, mens bunden af raketten brænder
mod Floridas himmel og bevæger sig forbi tårnet.
Raketstart!
Raketten er forbi tårnet, og nu er hun på vej til månen.
Der bringer Saturn V den første mand til månen.
Vi er alle stolte nu.
Fru Lovell, efter at have set de sidste to opsendelser i Houston
hvorfor besluttede De så at komme hertil?
Det var en oplevelse for familien, og Jim ønskede det.
-Var det anderledes end første gang? -Ja.
-På hvilken måde? -Det kan jeg ikke forklare.
Jeg så det med egne øjne. Det er nok derfor, det føles anderledes.
Får børnene først deres gaver, når han er tilbage?
Nej. Vi holder en normal jul med børnene første juledag.
Missionen er ladet med det, der kaldes "livsvigtige punkter."
Det er de tidspunkter undervejs, hvis noget går galt,
hvis en raket ikke tændes,
så er astronauternes liv i fare.
Det første er opsendelsen.
Det andet er, at efter to kredsløb om Jorden her over Stillehavet,
når de går til "Translunar Injection",
hvor de påbegynder turen til månen,
når Saturn IV B, startrakettens tredje trin
tændes anden gang for at sende dem ud i rummet.
Raketten er aldrig tændt to gange i rummet med besætning om bord.
Den kan sende dem ind i en vild bane herude,
hvorfra de ikke kan vende tilbage.
Forstår de yngste, hvad der foregår?
Overraskende meget. Min fireårige sagde:
"Skal han rundt om månen ti gange?"
Jeg anede ikke, at han havde forstået så meget.
Og i går hørte han nyhederne og sagde: "Mor, er det farligt?"
-Hvad sagde De? -"Far skal nok klare den, Eric."
Rumfartscentret i Houston siger, at alt er klart
til en "Translunar Injection" af Apollo 8.
Om få minutter
vil J2-motoren i tredje trin på Saturn V tændes i fem minutter.
Det vil sende fartøjet ind i en bane mod månen.
Apollo 8. Houston. Skifter.
Apollo 8 er informeret om, at det ser godt ud.
Vi spoler tilbage, og vi har TLI.
Hvert minut har flyvelederen bedt om
at få en status.
Tredive sekunder til TLI.
Apollo 8, 20 sekunder til tænding.
Det ser godt ud.
Mike Collins giver dem en markering. Tyve sekunder til tænding.
-Modtaget. -Han tæller. Fire, to...
-Tænding. -Modtaget, tænding.
-Vi ser tænding. -Apollo 8, Houston. Det ser godt ud.
Stigningen svarer til 240 km i minuttet.
Disse tre mænd flyver hurtigere, end mennesket før har gjort.
Bane og styring ser godt ud, skifter.
Hold vejret lidt endnu. Denne rumraket skal lidt længere.
Rejsen går glat, og de har god fremdrift.
Vi er præcis, hvor vi skal være.
Helt nøjagtigt.
Det ser godt ud herfra. Fremdriften bliver større.
Apollo 8, Houston. Det ser godt ud herfra.
-Modtaget, Apollo 8. -Bane, styring, placering.
Alle i kontrolcentret er tilfredse.
-Det inkluderer Booster. -Der kan I høre.
De er på vej til månen.
Et af de vigtigste punkter i flyvningen er overstået.
Fartøjet har tilbagelagt 115.000 km af sin rejse til månen.
Det ruller langsomt rundt for at fordele solens varme på overfladen.
Computere udregner, at Apollo 8 vil ankomme til månen
tre minutter før forventet.
APOLLO 8 HJEMMEVIDEOER
I har lige lyttet til en historisk udsendelse.
Mænd er på vej til månen. De har det på nuværende tidspunkt godt.
Apollo 8 bevæger sig med 4.400 km/t.,
når månens tyngdekraft griber fat i juleaften
og trækker den mod menneskets første møde med et andet himmellegeme.
Du godeste! Se det billede!
Der dukker Jorden op. Det er smukt.
Giv mig en farvefilm.
Hvor er den?
Hurtigt.
Giv mig farvefilmen.
Mike, hvis jeg var en ensom rejsende fra en anden planet,
hvad ville jeg så tænke om Jorden herfra?
Ville jeg tro, at den var beboet?
Mener du, at du ikke kan se nogen vinke?
Jeg ville ikke vide, om jeg skulle lande på den blå eller brune del.
Lad os håbe, at vi lander i den blå.
Vi er tilbage her klokken halv, i dag, den 24. december
på denne usædvanlige juleaften for nationen og for verden.
Det er den første dag nogensinde,
hvor mennesker har kredset om månen.
Nu præsenterer Apollo 8's besætning et juleaftensprogram fra himlen.
Millioner af seere i hele verden ser Apollo 8's udsendelse juleaften.
Det er årtiets største fjernsynspublikum.
Apollo 8, Houston, skifter.
Her er Apollo 8 med tv'et tændt. Skifter.
Velkommen fra månen, Houston.
Det, I ikke kan se fra Jorden,
er de små kratere, som dominerer månens overflade.
Månen betyder noget forskelligt for os alle.
Min opfattelse er, at den er en omfattende, ensom,
afskrækkende eksistens.
Vi nærmer os nu solopgangen på månen.
Til folk på Jorden...
...har Apollo 8's besætning en besked.
I begyndelsen skabte Gud himlen og Jorden.
Og Gud sagde: "Lad der være lys." Og der blev lys.
Og Gud skilte lyset fra mørket.
Og Gud kaldte lyset "dag", og mørket kaldte Han "nat".
Gud sagde: "Vandet under himlen skal samle sig ét sted,
så det tørre land kommer til syne." Og det skete.
Og Gud kaldte det tørre land "Jorden".
Besætningen på Apollo 8 siger godnat, pøj pøj,
glædelig jul og Gud velsigne jer alle nede på Jorden.
Det er Sidney Lazar ved Rockefeller Center i New York.
Vi stoppede nogle forbipasserende her juleaften
for at spørge, hvad de mente om USA's nyeste bedrift i rummet.
Hvad tænkte De, da De hørte, at der er mænd, som kredser om månen?
Jeg tænkte, at det var en dejlig bedrift.
Jeg tror ikke, at der var noget alternativ til at forsøge,
før russerne gjorde det, både af propagandaårsager
og for at forhindre dem i at bruge den som magtbase i fremtiden.
Mange siger, at det har været for dyrt.
Hvad mener De?
Det er menneskets største bedrift nogensinde.
Der er allerede ét positivt resultat fra Apollo 8,
og det bør vi fortælle om, så vi har registreret hele historien.
Fladjordsselskabet i Storbritannien indrømmer,
at de nu må skifte perspektiv.
Apollo 8's episke flyvetur, som bryder månebarrieren,
viser, at mennesket nu har evnen til at flyve så højt og så langt,
som man kan drømme om.
I rummet testede Apollo 9 og 10 bemandede flyvninger.
9 i kredsløb om Jorden og 10 i kredsløb om månen
med månelandingsmodulet blot 16 km fra månens overflade.
Vi er klar til at udfordre vores egen teknologi og sætte en mand på månen.
-Ville du gerne bo på månen? -Ja.
-Og være en af de første? -Ja.
Hvad mener Wade?
Jeg ville også gerne være en af de første.
Fru Hubbard, tror De, at mange vil være interesserede i
at være med i den første koloni?
Jeg læste i avisen, at 90.000 mennesker er registreret hos Pan Am
til den første flyvning til månen.
Det vil koste 28.000 dollar per tur.
Halvfems tusinde mennesker har uopfordret ladet sig registrere.
CENTER FOR BEMANDEDE RUMFLYVNINGER
MÅNEN ER LAVET AF AMERIKANSK OST!
DAGE TIL OPSENDELSE. ER DU KLAR?
Dr. von Braun siger, at russernes Luna 15 lander på månen i morgen.
Han siger også, at der nok ikke er nogen i Luna 15.
Han tror, at den kan bringe månestøv med tilbage til Jorden,
men ingen ved noget om det.
Hvis russerne tager noget af det med tilbage,
så de har taget de første prøver med fra månen, bliver De så skuffet?
Det gør vi vist alle.
Vi vil gerne vende tilbage med alt det, vi håber på denne flyvning.
Det er til hr. Armstrong.
Der tales om, hvad den første mand vil sige, når han står på månen.
Vil De forberede noget, eller bliver det forberedt for Dem,
eller kan vi forvente en spontan udtalelse?
Unde træningen og indtil nu har vi koncentreret os om,
hvordan vi udfører opgaven bedst muligt
og ikke så meget, hvilke følelser man måske har.
Det vil være umuligt at forudsige.
Amerikanske ingeniører og forskere designede månelanderen
til den mest følsomme del af denne mission:
At sætte mennesker på en anden planet.
Den er under syv meter høj og er smukt konstrueret til formålet:
At lande blødt på månen.
MÅNELANDINGSTRÆNING
Hvordan flyver maskinen?
Den er fremragende
til at håndtere månelanderen under landingen.
Hvis De overvejer at komme til Kennedy Space Center
for at se Apollo 11's historiske flyvning,
så overvej det igen, inden De forlader Deres stue og tv.
Snart vil hundredtusinder blokere Titusville
Cocoa Beach-området for at se flyvningen.
Godmorgen! Der er tre timer og 32 minutter
til mennesket begynder sit største eventyr
i en milliard år.
Kl. 09.32, om tre timer og 32 minutter
her i Florida fra Kennedy Space Center
vil mennesket rejse til månen i forventningen om at lande der.
Kommunikation og højde.
-Vi ser jeres mønstre. -Tak.
-Kører begge computere? -Bekræftet.
-Påbegynd opsendelse? -Bekræftet.
Det vurderes, at over en millioner mennesker i området
i Brevard County ser opsendelsen.
Vi er klar.
Armstrong svarede, da han modtog hilsenerne: "Mange tak.
"Vi ved, det bliver en god tur."
Bekræft, klar til opsendelse.
-SRO klar. -FRO klar.
-LOM klar til opsendelse. -12, 11, 10, ni,
påbegynd tændingsrækkefølge.
-Fire, tre, to, en. -Raketstart.
Raketstart.
Vi har raketstart!
Den enorme hale passerer nu tårnet!
Hun letter! Hun drejer og er næsten forbi tårnet.
Hun er fri af tårnet.
Vi kan nu mærke det første tordnende brøl.
Jeg kan se hende lette. Hun er på vej ind i en rulning,
som snart bør være komplet.
Vi bør høre fra astronauterne,
mens dette stykke jord begynder at ryste.
Den stiger og deler skyerne.
-Vi har separation. -Modtaget. Vi bekræfter separation.
Disse mænd i rummet er på vej til månen.
Houston, her er Apollo 11. Saturn gav os en stor hånd.
Modtaget, 11. Det ser ud, som om I er godt på vej nu.
Vi havde ikke tid til at fortælle jer om vores udsigt,
da vi gjorde klar til at sætte månelanderen ned.
Indtil nu
har vi kunnet se hele den nordlige del af den oplyste halvkugle,
inklusive Nordamerika, Nordatlanten, Europa og Nordafrika.
Det meste af USA var tydelig.
Jeg kan forstå, at Neil, mange tusinde kilometer herfra
forudsagde, at regnen snart stopper.
-Hvad mener De om det? -Det lyder som ham.
Ja.
-Gør han ofte den slags? -Ja. Han plejer at vinde.
Hvilke planer har De med Neil, når han kommer tilbage?
-En stille udflugt? -Vi har ikke lagt nogen planer.
De skal først tilbage.
Her er Houston. Vi har en opsummering af morgenens nyheder:
Storbritanniens Jodrell Bank-radioteleskop
modtager ikke længere signal fra russernes
bemandede månefartøj kl. 05.49 EDT i dag.
En talsmand sagde, at det lod til, at Luna 15:
"Er gået om bag månen."
Hvad mener De om rumprogrammet?
Jeg taler nok for de fleste teenagere, når jeg siger,
at vi alle er spændte på det, for alle, jeg har talt med, er spændte.
Forleden talte Judy og jeg med to drenge,
og de spurgte, hvad vi ville gøre, når vi så nogen gå på månen.
"Måske rejser vi os og skriger,
"eller måske er det så spændende, at vi græder."
100 timer inde i missionen forbereder Armstrong og Aldrin
at adskille månelandingsmodulet fra kommandomodulet.
Vi er seks minutter og otte sekunder fra tænding.
Det ser godt ud. I har tilladelse til separation, Columbia.
Pas på jer selv på overfladen.
Hvis jeg hører jer puste og stønne, skælder jeg ud.
Fint, Mike.
Der er blevet stille i kontrolcentret.
For et øjeblik siden bad flyveleder Gene Kranz alle om at sætte sig
og forberede sig på de næste begivenheder. Til sidst sagde han:
"Held og lykke til jer alle."
4-0-0-0-0-0...
...1-0-7-1-1-3-0-0-0.
Ingen PDI plus 12.
Vi kan se Jorden ud af vinduet.
Houston, ser I vores DELTA-H?
Det er 1202, 1202.
En 1202-alarm betyder, at modulets computer er overbelastet.
Hvis problemet ikke kan løses, bliver landingen afbrudt.
-1202-alarm. -1202.
-Afvent. -1202-alarm.
-Det nærmer sig. -1202.
-Hvad er det? -1202-alarm.
Giv os en måling af 1202-alarmen.
Hvis det ikke sker igen, skal det nok gå.
Det er ikke sket igen. Vi fortsætter.
En alarm er udløst.
Vi fortsætter.
-Vi fortsætter. -Trods alarmen?
Hvis det ikke sker igen, fortsætter vi. Han bringer den til Delta-H nu.
Ørnen, Houston I har tilladelse til at lande.
Modtaget. Tilladelse til at lande. 915 meter.
De er ved at nå et punkt, som passende kaldes "sidste højderyg",
en 90 meter høj højderyg direkte under dem.
Der er grund til at være forbeholden. Der sker mange nye ting
på denne mission.
Ting, som aldrig er prøvet før.
Nedstigningen, landingen.
Det er meget farligt trods alt det, vores teknologi kan.
Og vores teknologi klarer sig fint.
De har 70 sekunder til at finde et nyt sted at lande.
Så kig godt på det.
-Højde 2.800 meter. -8-30. Det ser fint ud.
Vi nærmer os.
En nedstigningshastighed på lidt over 160 km/t.
De burde være i en otte kilometers radius af landingsstedet.
De bør kunne se det nu.
Vi stiger ned med 8 m/s, 7,5 m/s.
610 meter. AGS-system 47 grader.
De gør det.
610 meter, 47 grader.
13 fremad.
Ti minutter, 30 sekunder. Vi er nede på 2,7 m/s.
Lodret hastighed 110 meter.
Armstrong styrer månelanderen manuelt uden om store klippeblokke.
Om 60 sekunder vil forsøget blive afbrudt på grund af lavt brændstof.
I får kun informationer om brændstof.
-Lavt niveau. -Lavt niveau.
-Og nu 50. -Modtaget.
-Tres. -Tres sekunder.
11 fremad, vi er på 60 meter. 4 1/2 ned, 5 1/2 ned.
48 meter, 6 1/2 ned. 5 1/2 ned. 9 Fremad.
115 meter. Det ser godt ud.
-Hvordan ser tolerancen ud, Bob? -Fint. Vi har 4 1/2.
Seksogfirs meter nedstigning med 30 cm/s.
Toogfirs meter.
-Hvordan er brændstoffet? -Øjeblik...
Det her ligner et godt område.
Jeg ser skygger.
Afvent i 30 sekunder.
Fremad. Fremad.
-Tredive. -Tredive sekunder.
Godt. 12 meter, 2 1/2 ned. Vi samler noget støv op.
Ni meter, 2 1/2 ned. Svag skygge.
4 fremad. Vi driver lidt mod højre.
Seks meter, en halv ned. Vi driver lidt fremad. Godt. Fint.
-Kontaktlys. -Stands motor.
Fint, stands motor.
Positionsregulering.
Går til auto. Afbryder fra.
Motorarm fra. 413 er til.
Vi kan høre jer, Ørn.
Dæmp jer lidt!
Houston. Her er Tranquility Base. Ørnen er landet.
Modtaget, Tranquility Base. Vi hører jer.
Mange hernede var ved at besvime. Nu trækker de vejret igen. Tak.
Tak.
-Wally, sig noget. Jeg er målløs. -Jeg prøver at holde vejret.
-Det var ellers noget. Du milde! -Vi får travlt.
Alle ville vide, hvad Neil Armstrong ville sige.
"Her er Tranquility Base."
Meget flot landing.
"Meget flot landing."
Jeg tror det ikke endnu.
"Tranquility Base. Og Ørnen er landet."
Hovedarm til. Pas på nedstigningen.
-Hovedarm fra. -Jeg tager trykventilen.
De har få sekunder til at beslutte, om de vil blive
eller tage af sted igen med det samme.
-T-1, klarmeldinger. Retro. -Klar!
-FIDO. -Klar!
-Tel-com. Gen-C. E-Com. -Klar!
Capcom, vi er klar til T-1.
Vi er nu 106 timer og 47 minutter inde i Apollo 11's mission.
For et kvarter siden
landede månelanderen.
Neil Armstrong sagde, at han begyndte forberedelserne til EVA.
Det står for "Extravehicular Activity" eller bare "månevandring."
Folk fra Southern California er overalt i deres biler.
I kirker, parker og parkeringspladser for at høre gudstjenesten.
Dette er Southern Californias første drive-in kirke.
Det er en særlig dag for jer og for hele menneskeheden.
For Du lader mennesket erobre rummet
og på denne dag sætte sine fodspor på månen.
Alle, man kan forestille sig, ser begivenheden på tv.
Man mener, at en halv milliard så landingen på månen,
og mindst lige så mange vil se månelandingen.
Her er Central Park i New York, hvor det regner på folk,
som er samlet til det, man vel kan kalde en "Moon-in".
Alle samles og kigger op på månen.
Om en times tid
kan de måske se mændene gå rundt på månen.
Det er sært. Den manglende lyd er næsten dramatisk.
Kabinetryk trin to.
Lugen åbner.
Du er der ikke helt. Afvent. Lidt mod højre.
Aldrin guider ham gennem lugeåbningen.
Han kan ikke se, hvad han laver. Han bakker ud.
Armstrong er ude foran.
Når som helst bør han udløse kontrollerne til tv.
Når som helst bør vi se billederne.
-Har du tv'et? -Jeg udløser det nu.
Nu starter tv-transmissionen.
Modtaget.
Vi får billeder på tv.
Der er en masse kontrast, og lige nu vender billedet på hovedet,
men vi kan se en del detaljer.
Der er Armstrong. Man kan se ham bevæge sig.
Neil, vi kan se dig komme ned ad stigen.
-Foden kommer ned. -En fod kommer ned ad stigen.
Jeg har lige tjekket. Når man når det første trin, Buzz...
Støttefødderne er ikke for langt ude, men nok til at komme op igen.
Jeg træder væk fra månelanderen.
Det er kun et lille skridt for et menneske.
Men et kæmpe spring for menneskeheden.
Armstrong står på månens overflade.
Den 38-årige amerikaner.
På denne dag, den 20. juli 1969.
VI HAR GJORT DET
Han er på månen! Se ham gå omkring.
Den uofficielle tid for det første skridt: 1:09:24:20.
Det er ikke svært at bevæge sig rundt, præcis som vi forventede.
Det er muligvis nemmere end i simuleringerne ved 1/6 G
og andre simuleringer på Jorden.
Jeg træder ud og tager mine første billeder.
Der er en nøgen skønhed over den. Det er som de højtliggende ørkener i USA.
Det er anderledes, men vældig smukt.
Det ser smukt ud herfra, Neil.
Er I klar til, at jeg kommer ud?
Han er på 1400-BTU. Klar?
Er du klar?
Ja, alt klar. Din tæer kommer over tærsklen.
Sæt dit sikkerhedsudstyr ned. Sådan, du er fri.
Der er tre trin mere og så et højt et.
Jeg lader den ene fod være deroppe og
begge hænder ned til fjerde trin.
ALDRIN PÅ MÅNEN
Smuk udsigt!
Er det ikke fantastisk? Et fremragende syn herude.
Pragtfuld ødemark.
Neil afslører nu pladen.
Kan I se det, Houston?
Vi har et godt billede.
Nedenunder står der: "Her satte mænd fra planeten Jorden
"for første gang fod på månen. Juli 1969 e.Kr.
"Vi kom med fred på menneskehedens vegne."
Der er besætningsmedlemmernes
samt USA's præsidents signaturer.
Her er Houston. Må vi se jer begge to i billedet?
-Hallo? Er de på? -Ja.
-Jeg stiller præsidenten om. -Nu kommer han i røret.
Neil og Buzz, USA's præsident sidder på sit kontor
og vil sige et par ord til jer.
Det vil være en ære.
-Hallo? -Vi er klar med astronauterne.
Værsgo.
Hallo, Neil og Buzz.
Jeg taler til jer i telefonen fra Det Ovale Værelse i Det Hvide Hus.
Vi er meget stolte af, hvad I har opnået.
For alle amerikanere må dette være den stolteste dag i vores liv.
I et ubetaleligt øjeblik i menneskets historie
er alle Jordens mennesker forenede.
Forenede i stoltheden over jeres bedrift
og i vores bønner om, at I vender sikkert tilbage til Jorden.
JOAN ALDRIN EDWIN "BUZZ" ALDRINS KONE
PAT COLLINS MICHAEL COLLINS' KONE
JAN ARMSTRONG NEIL ARMSTRONGS KONE
Tidligere i eftermiddag
blev astronauterne gjort til æresborgere i Chicago.
Chicago har gjort sit yderste for Apollo 11's astronauter.
Veteranerne som har set mange parader, siger,
at den entusiasme, som indbyggerne udviste,
var den største, de har set i årevis.
Månesten, historiens mest værdifulde last, ankom under streng bevogtning.
NASA's folk siger, at de er uvurderlige.
I tre måneder vil 142 forskere fra hele verden studere dem.
Videnskaben har aldrig oplevet noget lignende.
Som mange andre steder i verden
er der entusiasme for denne verdenshistoriske ekspedition.
En bedrift, som for fem år siden var nærmest utænkelig.
Alle stiller ét spørgsmål,
som ingen har kunnet besvare:
"Kunne pengene være blevet brugt bedre på Jorden?"
Her er Bette Rogge fra Channel 7's nyheder i Apollos nyhedscenter
i Cocoa Beach, Florida.
Mød en af kvinderne i rumprogrammet, fru Driver. Hun er i HR-afdelingen.
Mary, hvor vigtige er kvinderne for programmet?
Kvinderne er meget vigtige for rumprogrammet.
De er involveret i alle faser, både kontor- og administrative opgaver.
Vi har endda kvindelige ingeniører.
Den første mission, jeg arbejdede på, Apollo 8, var jeg lidt nervøs.
Det skyldtes, at man var forventningsfuld.
Og alle var meget spændte.
Men man kan sagtens håndtere det. Vi øver så meget, så mange gange,
at de ægte missioner virker nemme sammenlignet med simuleringerne.
Hvordan er det at arbejde sammen med så mange mænd
i en mandsdomineret verden?
Den er faktisk domineret af computere og maskiner.
Ti, ni, otte, tændingsrækkefølge,
seks, fem, fire, tre, to, en, nul.
Alle motorer kører. Raketstart kl. 11.22 EST.
Den 19. november 1969. Fire måneder efter, at Apollo 11 landede på månen,
gentager Alan Beam og Pete Conrad samt månemodulet Intrepid rejsen.
Det hele er prøvet før, så hvorfor være spændt denne gang?
For Apollo 11 gik alt i stå.
Apollo 12, meget mindre interesse.
Så nemt accepterer menneskehjernen det umulige: En mand på månen.
Tv'et er med.
Al Bean skal begynde at flytte kameraet,
så vi bedre kan se.
Det er han i gang med nu.
-Hvor er Jorden? -Du peger på solen. Det er ikke godt.
Peg denne vej.
Al, billedet er lidt overbelyst. Kan du flytte dig eller pege nedad?
Det er bedre, Houston.
Al, vi ser ingen forandring.
Sæt din handske foran linsen,
ikke over den, og se, om det ændrer noget.
Selvom tingene gik godt, var der et par ærgerlige fejl.
Det var ærgerligt, at tv-kameraet ikke fungerede,
især da ingeniørerne nu har fundet en måde
at reparere det på.
Det er ærgerligt, at kameraet svigtede på månen.
Men det skal nok gå. Garantien dækker stadig.
På det tidspunkt af aftenen er det svært at finde en tv-reparatør,
som kommer på hjemmebesøg.
Arbejdsløsheden i marts steg hurtigere end i de sidste ti år,
og nu er 4,4 procent af landets arbejdsstyrke arbejdsløs.
Nogle af dem er fra bilindustrien,
fordi der ikke sælges mange biler
og i rumindustrien, fordi efter den første månelanding
blev der skåret i tilskuddene.
Til venstre vil I se to...
Guidede ture af montagefabrikken i New Orleans er måske snart slut.
På grund af nedskæringerne i rumprogrammet
har fabrikken næsten måttet lukke.
I 1965 havde vi 12.000 ansatte. Nu arbejder vi med 2.600.
De har arbejdet i rumprogrammet i nogen tid.
Er der lige så megen støtte til det i landet i dag,
som for et par år siden?
Målet om at lande på månen er så fremtrædende i folks hukommelse,
så programmet koncentrerede sig om det,
men jeg tror, at det er gået op for landet,
hvad man virkelig kan udrette
ved et forskelligartet, velorganiseret rumprogram.
Det er latterligt.
At bruge alle de penge. Mange fattige kan ikke brødføde deres børn.
De sender nogen til månen i stedet for at hjælpe folk her.
Offentlighedens interesse i rumfart er aftaget.
Det viser CBS' nyhedskorrespondent Bruce Morton i Houston.
Rumagenturets budget og antallet af ansatte er indskrænket.
Det samme er antallet af entreprenører.
Og offentlighedens interesse er, som medierne viser, også faldet.
54 timer efter opsendelsen af Apollo 13
foretager astronauterne Lovell, Haise og Swigert en tv-transmission.
13, vi har Freddo på tv.
Jim står på det, som ligner en dåse.
Inden i dåsen er månemodulets motor.
Forhåbentlig kan I se min hånd hvile oven på den nu.
Det er den, som får os væk fra månen.
Det har været et godt tv-program. Vi må hellere afslutte herfra.
Hvad synes du?
Det lyder godt.
Apollo 13's besætning ønsker alle derhjemme en god aften.
Vi afslutter vores inspektion af Aquarius og vender tilbage
til en hyggelig aften i Odyssey.
Godaften.
Har I nogen konfigureringer?
Nej.
Vi må røre i H2 og O2-tankene, når der er mulighed for det.
13, vi har en ting mere til jer.
Vi vil gerne røre i kryotankene.
Udmærket. Afvent.
Kig på jeres O2-niveau og se, om I kan se en forandring.
Houston, vi har haft et problem.
Her er Houston. Gentag venligst.
Houston, vi har haft et problem.
Hovedledningen har været afbrudt.
-Vi har mere end et problem. -Hør her...
-Vi har mistet brændselscelle 1. -Afvent, 13. Vi kigger på det.
Vi hørte et stort brag i forbindelse med advarslen.
-Vi har en afbrydelse. -Vi mangler tryk i brændselscelle 1.
-ECS, hvad har I? -Han bytter om på cellerne.
O2-tank nummer 1 svinger.
-Falder trykket? -373. Det har ikke rykket sig.
-Kan det ses nogen steder? -Nej.
-Jeg vil bytte om på cellerne. -Hvis trykket har forårsaget...
Vi mangler tryk i brændselscelle 1.
EPS, EECOMM. Kan vi prøve brændselscelle 1 alene?
13, Houston. Vi vil bede jer om at åbne brændselscelle 1.
Lad 2 og 3 være.
Fint, jeg går i gang.
Jack, vores O2-tank nummer 2 står på nul. Fik du det?
O2-tank nummer 2 er nul.
Ja, det er rigtigt.
Når jeg kigger ud, ser det ud, som om vi lækker noget.
Vi lækker noget ud i rummet.
Modtaget. Vi forstår, at I lækker.
En eksplosion er skyld i, at den ene af de to ilttanke lækker ud i rummet.
Servicemodulet kan ikke bruges på grund af eksplosionsfaren.
-Besætningen tror, at de lækker. -Lad os finde ud af hvad.
GNC, ser noget unormalt ud i jeres system?
Det er en gasart.
Her er kontrolcentret efter 57 timer og 46 minutter.
Flyvelederne leder efter mulige årsager.
Vi har en iltlæk i kryotanken i servicemodulet.
Lad os ikke foretage unødvendige manøvrer, før vi kender problemet.
Her er en særudsendelse om Apollo 13
med videnskabsredaktør Jules Bergman.
Apollo 13 oplever en stor strømafbrydelse.
Sekunder efter at have inspiceret Aquarius-månelanderen
kravlede Jim Lovell og Fred Haise tilbage i kommandomodulet
og rapporterede så et højt brag
fulgt af strømnedbrud i to ud af tre brændselsceller.
De så også ilt og nitrogen
lække fra rumfartøjet, og målerne for de to gasser stod på nul.
Trykket i O2-tank 1 er nede på 297.
Vi må overveje at bruge månelanderen.
Jack, det ser ud, som om trykket i O2-tank 1 er lidt over 200.
Det kan vi bekræfte. Også temperaturen.
Falder det stadig?
Det er på vej mod nul,
og vi begynder at tænke på månelanderen som redningsbåd.
Teknikerne fra North American Aircraft,
som har fremstillet kommandomodulet
mener, at ved kun at bruge en af de tre brændselsceller
vil der ikke være nok strøm
til kommandomodulets løfteraket, som skal bruges til at skifte bane.
Vi overvejer at bruge månelanderen.
En procedure kaldet månelander-redningsbåd,
som bruger løfteraketten fra månelanderen, overvejes nu.
Vi har 15 minutters strøm i kommandomodulet.
Så bevæg jer over i månelanderen og få strøm på den.
Uden alle tre brændselsceller er en månelanding udelukket,
og problemet er at skaffe strøm nok
til rumfartøjets motor, så de kan nå tilbage til Jorden.
En af de ting, vi har set, som næsten er en tradition,
er at vise kontrolcentret,
hvor flyvelederne befinder sig.
Men der er ti gange flere mennesker rundt omkring i andre rum.
Omkring 1.000 mennesker arbejder på hvert eneste aspekt ved missionen.
Vi må gøre det via månelanderens kommunikationssystem.
-Så forsvinder al kommunikation. -Ja.
Er alle klar på at afskære kommunikationen i kommandomodulet?
Aktivitetscentret er flyvelederens bord,
hvor Glynn Lunney og to andre flyveledere,
Gerry Griffin og Milton Windler, leder operationen.
De forsøger at skaffe det bedste udgangspunkt
til at rette op på situationen.
Omkring 50.000 km fra månen,
men i hurtig acceleration mod den
forsøger besætningen at bøje af bag månen uden kontakt med Jorden
og tænde den eneste motor, de har tilbage, månelanderens motor.
Situationen er meget alvorlig, og vi følger den tæt.
Spørgsmålet er: "Hvad skete der?"
Hvad skyldtes braget, som ødelagde brændselscellerne
og servicemodulet?
Finder vi nogensinde ud af det?
Servicemodulet vil blive frakoblet og vil brænde op i Jordens atmosfære.
Lovell og Haise var lige kravlet tilbage fra månemodulet.
Da de kom tilbage, hørte de et højt brag. Det var en eksplosion.
Det skete i servicemodulet,
som indeholder deres ilttanke. Det indeholder hydrogenet, ilten
til brændselscellerne, som holder motoren kørende,
så de har radioer, lys og alt andet,
de har brug for i kommandomodulet.
Lad mig starte med at sige, at vi nok har haft den længste nat,
vi har haft i lang tid.
Mit team mødte i aftes. Vi skulle begynde kl. 22,
og vi nåede kontrolcentret en time før tid.
Vi havde lige afsluttet tv-sendingen, da vi opdagede problemet.
Jeg hørte ikke kommunikationen,
da problemet opstod.
Siden da har mit team kun koncentreret sig om, hvad der skete,
og hvad vi kan gøre ved det.
Vi vil affyre raketmotoren ved 79 timer og 30 minutter
for at få en hurtigere rejse til Jorden med månemodulets motor.
Apollo 13 er vendt rundt bag månen
og har opnået den højeste fart siden katastrofen på servicemodulet.
De er igen i kontakt med Houston og gør klar til næste skridt:
Tænding af motorerne igen.
Denne gang i fire minutter og 20 sekunder,
hvilket skal sikre, at astronauterne lander fredag
ved middagstid i det sydlige Stillehav sydøst for Samoa.
-Guidance? -Værsgo.
Hvornår under tjeklisten skal vi bøje til 1,4 grader?
Lige inden manøvren.
Vi vil gerne se det i god tid inden. Lad os sige 20 minutter.
Må jeg låne den? Geoffrey, sæt dig der.
Jeg begynder med modellen, og så sender jeg den rundt.
Giv mig lige modellen.
-Tredive sekunder! -Hurtigt!
Alle flyveledere, vi er på side 12.
Lad os se, hvorfor de må antænde motoren.
Den eneste motor, som virker på hele rumfartøjet i øjeblikket,
er den der.
Månemodulets landingsmotor.
De vil kun tænde den i fire minutter og 24 sekunder.
Det er den motor, de må bruge. Den her er totalt ubrugelig.
De kan ikke risikere at benytte den her,
for de ved ikke, hvilken tilstand kontrollerne er i.
-Jim, I har tilladelse til at starte. -Det er modtaget.
-Vi har tænding. -Modtaget.
Kontrolcentret bekræfter tænding.
-Vi kører på 40 procent. -CO2 er lidt lav.
Hvad med de andre data?
Alle ECS-parametrene er lave.
Ilt, vand og CO2.
Under tre minutter tilbage.
-Hvordan ser det ud? -Fint.
Modtaget, Capcom. Det ser godt ud her.
Hvordan ser det ud, Kontrol?
-Er den stabil? -Det ser fint ud.
Afbryd nummer et om ti sekunder.
-Capcom, afbryd nummer et. -Ti sekunder tilbage.
Afbryd!
Modtaget, afbryd.
-Afbryd motor. -Modtaget.
Det var kommandør Jim Lovell, som rapporterede afbrydelsen.
Det så godt ud.
Gudskelov for det.
Som jeg sagde tidligere: "Hvis nogen kan komme hjem, er det disse tre."
Den største fare nu er, hvis noget andet går galt.
KLAR TIL LANDING
Regeringen anmoder om, at befolkningen
i aften beder for astronauterne.
Tidligere i dag skilte mændene sig af med unødvendigt udstyr.
De frakoblede det ødelagte servicemodul og fotograferede det.
Nu har de frakoblet Aquarius,
som har givet dem husly i alle de dage og nætter,
som er gået siden katastrofen mandag aften.
Mens mændene stadig har det godt, og fartøjet er på vej hjem,
går Apollo 13 stadig en balancegang ude i rummet.
De mener, at kommandomodulet er intakt. Men de må være bekymrede for
om eksplosionen skadede varmeskjoldet,
som de er afhængige af for at komme levende gennem
30.000 graders varme ved genindtræden.
Fartøjet forventes at opleve signaltab i 4 1/2 minut.
Verden venter på, at astronauterne genoptager radiokontakten.
Vi vil først vide, om varmeskjoldet blev beskadiget i eksplosionen,
når de igen kan kommunikere via radioen om lidt over to minutter.
Efter en rejse, som har omfattet en del tekniske mirakler,
og hvor de har smidt regelbogen ud af vinduet
og har været afhængige af folk på jorden, flyver de i blinde.
De er så tæt på at overleve og lande sikkert på Jorden.
Og nu står de over for de sidste vigtige test.
Vi lytter til besætningen,
og at disse mænd flere gange undervejs har set døden i øjnene.
Nu, hvor de igen rammer Jordens atmosfære,
er det lige meget, hvor mange som har prøvet det før.
Når man sidder i den kapsel,
handler det kun om at overleve.
Et minut til radiokontakten er tilbage.
Reid Collins fra CBS News' i New York,
hvor vi i de næste 30 sekunder bør genetablere kontakten til Apollo 13,
som farer gennem Jordens atmosfære
og forhåbentlig sætter farten ned i tide.
Apollo 13 burde nu være ude af det sorte hul.
Vi afventer nyt om kommunikation fra ARIA.
De kommer hurtigere end forventet.
De flyver hurtigere end noget andet fartøj fra rummet.
De burde ramme atmosfæren nu.
Vi har nu nået øjeblikket. Apollo 13's sidste øjeblikke
inden genindtræden.
Det eneste, vi kan gøre nu, er at lytte og håbe.
Odyssey, Houston. Afventer, skifter.
Godt, Joe.
Der er de!
-Der meldes om to bremsefaldskærme. -Vi hører dig, Jack.
-Nu kommer hovedfaldskærmene. -Der er de! De klarede den.
Nu har alle tre faldskærme åbnet sig. De glider tavst nedad.
Det er et smukt syn.
Apollo 13 passerer 300 meter.
Passerer 150 meter.
Vi ser nu landingen på havet.
Jeg er meget lettet over, at de kom sikkert hjem.
Folk i hele verden var bekymrede for dem deroppe,
og jeg er sikker på, at de er lige så glade som mig.
Det er noget af det mest fantastiske, jeg har set,
at de lander efter at have været igennem alt det.
Besætningen er ved lugen.
Det gør vist klar til at åbne den.
Den første astronaut klatrer ud af kommandomodulet
og er i redningsbåden.
Den første astronaut klatrer op og er klar til at blive løftet op.
-Den første astronaut er på vej op. -Det er dr. Paine.
Jeg vil gerne sende en besked til rumfartscentret,
som jeg lige har fået fra USA' s præsident.
Han vil udtrykke sin og nationens store påskønnelse
for det samarbejde, I har udvist i kontrolcentret
og sige, at det var flot gjort.
SIKKERT HJEMME
APOLLO-BESÆTNINGEN VED GODT HELBRED, MEN TRÆTTE
DE GJORDE DET!
VELKOMMEM HJEM!
I dag er årsdagen for menneskets landing på månen,
og rumprogrammet har sat farten betragteligt ned siden.
Efter Apollo 14's mission bygger NASA månebilen,
som betyder, at astronauterne kan udforske mere af månen.
TEST AF MÅNEBILEN MARTS 1971
Nogle astronauter er bekymrede for,
at amerikanerne nu tager rumrejser for givet.
Nedskæringer hos NASA har efterladt en følelse af,
at Kongressen også tager rumrejser for givet.
Astronauterne fra Apollo 15 brugte seks timer på at køre og gå på månen
på den mest spændende ekskursion i Jordens udforskning af rummet.
Da de nåede frem, havde de problemer med forhjulene,
men baghjulene fungerede, og de kørte otte kilometer på månen.
Udsigten var betagende.
Jeg kan ikke komme mig over linjerne ved Mount Hadley.
Det er imponerende og smukt.
Det er det mest organiserede bjerg, jeg har set.
Efter en vellykket Apollo 16-mission forbereder NASA den sidste mission.
Apollo 17 vil være første gang
en civil astronaut, geolog Jack Schmidt, sætter fod på månen.
Gene Cernan kommandøren i Apollo 17, det sidste bemandede månefartøj
sagde: "Dette er ikke slutningen på rumflyvninger.
"Vi er først begyndt at forstå og acceptere den udfordring
"universet har til os."
Alligevel indrømmer Cernan, at dette er århundredets sidste måneflyvning.
Kappen er helt åben.
Jeg har tre færdige målinger.
-Tv-kameraet fjerner jeg. -Modtaget.
Pas på, Gene.
Forstået.
-Der er orange jord. -Flyt det ikke, før jeg ser det.
Det er overalt!
-Jeg kan se det herfra! -Det er orange.
Hvordan kan der være orange jord på månen?
Det skal jeg sige dig. Vi har iltning.
Det er iltet. Få månebilen herover.
Det ligner iltet ørkenjord. Det er lige sådan.
Besætningen fra Apollo 17 rejser næsten 30 km over månens overflade.
De indsamler 110 kg månesten og -jord, som stadig studeres i dag.
Jeg vil bare sige, at enhver del af Apollo 17...
...eller enhver del af Apollo, som har været en succes hidtil,
skyldes formodentlig
tusinder af mennesker i rumfartsindustrien
som har ydet meget udover pligttroskab og indsats
og professionalisme for at gøre det til virkelighed.
Vi er bare to mænd, som er let på tå.
Det kræver meget at få månebilen til at køre heroppe,
som vi ikke kan påvirke.
Som alle i Apolloprojektet
er vi nostalgiske, fordi det er den sidste flyvning til månen.
Vi ved, at det ikke bliver i vores levetid, at man lander på månen igen.
Og da jeg tager menneskets sidste skridt på den overflade,
rejser vi, som vi kom, og om Gud vil, som vi vil vende tilbage.
Med fred og håb for hele menneskeheden.
-Motorarm er inde. -Jeg henter sonden.
Nioghalvfems, fortsætter. Tre, to, en...
-Tænding. -Vi er på vej, Houston.
I virkelig forstand er det ikke én mand, som tager til månen.
Hvis vi ser positivt på det, vil det være en hel nation.
Det er ikke længere en drøm, men en realitet.
Endelig har mennesket i sin besiddelse en så stor rumraket,
at den kan flyve os langt ud i rummet.
I nærmeste fremtid vil en enorm Apollo Saturn V-rumraket
buldre fra Jorden og bære mænd til månen.
Der er flammen fra de første fem motorer. Sikke et syn.
Den orange flamme, som blæser ud i alle retninger.
Det er et springbræt til det ydre rum.
Mennesket har altid haft en intens nysgerrighed,
og vi er nødt til at tage derop og se, hvad der er.
Vi må indsamle disse informationer, før vi kan gå videre.
Månen har altid eksisteret.
Bleg og fjern bestemmer den tidevandet
og har trukket i hjertestrengene.
Et symbol, en ledestjerne, et mål.
Da vi forlod Jorden på vej mod månen,
var jeg imponeret over vores planets betydning.
Vi tænker, at det er et enormt sted, som fortsætter for evigt,
og her er et lille, farverigt himmellegeme mod et sort bagtæppe,
som fortsætter for evigt.
Jeg var imponeret over tanken om, at mennesket bør stræbe efter
at leve side om side med sine brødre
og passe på denne lille og skrøbelige planet, vi bor på.
Med den sidste månelanding
er rumagenturets hovedopgave udført til fulde.
Og nu har det udtænkt en plan i millionklassen for en rumfærge.
En flyvende lastvogn, som skal i kredsløb om Jorden i lange perioder.
I centrum af vores religioner, videnskaber og tankegang
har man i lang tid talt om døden.
Hvis vi bliver på Jorden, er vi alle fortabt,
for en dag vil solen enten eksplodere eller brænde ud.
Så for at sikre, at hele racen eksisterer om en million år,
eller en milliard år, bringer vi vores sæd ud i rummet
og planter den i andre verdener.
Det er ikke enden. Vi er kun begyndt at kravle med Apolloprojektet.
Vi håber at lære at gå og fortsætte ind i fremtiden.
Vi stiller ikke rumraketterne ind i en lade og lukker døren.
Vi begynder at forstå og acceptere de udfordringer, universet giver os.
Det er ikke en slutning, men en begyndelse.
Danske tekster: Rikke Thomsen