DUHOVI U VENECIJI
Preveo: Bambula
VENECIJA, ITALIJA 1947.
Gospodine Poaro, vaše peciva.
Jaja su stigla, gospodine.
Poaro! -G. Poaro, morate da mi pomognete.
Roditelji su mi misteriozno umrli prošle godine. Moj brat, ubrzo zatim.
Naš doktor ne može da objasni to. Molim vas, gospodine.
Plašim se za život. Kažu da smo prokleti.
Šta sam ti rekao? Pipni ga još jednom
i ostaćeš bez ruke. -Izvinite, gospodine.
G. Poaro, hitno moram da razgovaram s vama, molim vas.
G. Poaro, ovde je jedna dama.
Kaže da je u Veneciji zbog hitnog posla.
Kaže da vam je prijatelj. -Ja nemam prijatelje.
Rekla je da ćete to reći, pa da vam dam ovo.
Spisateljica.
Zdravo, mladiću. Da li ti je majka kod kuće?
Oprosti mom telohranitelju. On sledi moje instrukcije.
Niko ne sme proći osim pekara, dvaput dnevno. -Dvaput dnevno?
Znaš me. Samo jabuke do večere. -Da. Bože, ovo mi se mnogo sviđa.
Mali čokoladni late. -Herkul Poaro se ućutao.
Podigao je zid oko sebe u penziji. Kolači umesto slučajeva.
Veoma sam zadovoljan. -Ne. Ovo je sreća, ne zadovoljstvo.
Pisac zna razliku. Čak je izabrao Veneciju za skrivanje.
Prelepi relikt, koji polako tone u more,
baš kao i tvoj mozak bez izazova.
Ne potcenjuj moju igru rečima.
Ja sam najbolji svetski pisac misterija. Ili sam bila, u svakom slučaju.
27 bestselera od 30 knjiga.
Za poslednje tri prokleti kritičari su rekli da su nevažne.
Arijadne Oliver, drago mi je što te vidim. -Ideš sa mnom.
Vreme je da udahnem malo života u tvoj život. -Pa dobro.
Zar nisi čuo? Ovo je hitno.
Nisi prva koja je došla da me zavede nekim neodoljivim slučajem.
Nije slučaj. Mnogo je glamuroznije od toga.
Zaista si odsečen od sveta. Zar ne znaš šta je danas?
Šta je "glamuroznije"?
Srećna Noć veštica!
Mi Amerikanci smo doneli glasnu muziku i užasnu čokoladu
ali takođe i Noć veštica.
Večeras je zabava za decu.
Ćao, deco! Amerika kaže, "Srećna Noć veštica!"
Srećna Noć veštica! Idemo!
Poaro, našla sam nešto. Nekoga. Ne mogu da objasnim to.
Posmatrala sam to iz svih uglova, i ne mogu da odgonetnem to.
Nešto petljaš, prijateljice.
"Nečastiva gospa Rejnolds."
Ona je spiritualista ili medijum, prema novinama.
"Džojs Rejnolds koja je nedavno puštena iz zatvora
bila je poslednja žena koja je bila zatvorena
po odredbama Zakona o veštičarenju iz 1735."
Videla sam milion takozvanih vidovnjaka, svaki je bio prevarant.
No imamo i nju. Zapanjujuće.
Kažem ti, ova gospa Rejnolds, sela sam na seansu,
dešavale su se stvari. -Trikovi. -Ja sam najpametnija osoba koju znam,
i ne mogu to da odgonetnem. Pa sam došla kod druge najpametnije.
Detektiv Poaro treba da demaskira ovu šaradu
ili tako mi boga, na kraju ću poverovati u to.
Razotkrij prevaru koju ja ne mogu. Pođi sa mnom
na zabavu siročića za Noć veštica. Onda, nakon toga,
pozvani smo na seansu.
Momci, ima zabava za Noć veštica. -Vodiš je na sastanak?
Uživajte u zabavi, deco. Nemojte previše da se plašite.
Evo je. -Palaco Lakrime dei Đovani.
U Veneciji kažemo: "Svaka kuća je zaposednuta
ili prokleta."
Spremni, deco? -Da!
Davno, ova palata je bila sirotište.
Dobri doktori i dobre sestre su se starali o dobroj deci.
Sve do kuge.
Kuge plaše ljude, i iz straha ljudi rade užasne stvari.
Zar to nije previše strašno za decu?
Strašne priče čine život manje strašnim.
Deca su uskoro shvatila da su sama. Zaključana unutra da umru...
Gladovali su, dozivali, grebali noktima.
Kažu da se neka deca i dalje skrivaju u ovoj palati,
i žele da im se još dece pridruži. Zato pazite
jer oni žele da se osvete doktorima i sestrama,
koji su ih ostavili ovde da umru.
Pazite se znaka Dečje osvete.
Niko ovde nije doktor? -Ne. -Ili sestra? -Ne. -Ne?
Onda, pretpostavljam da je bezbedno da se započne sa zabavom!
Nemojte! Prestanite da trčite!
Leopolde.
Imamo stvarnu zabavu a ti se skrivaš u knjizi.
Mogao bi da se igraš s drugom decom za promenu. -Igre su bezvezne.
Noć veštica zahteva horor priče. Zar ne mislite tako, gospo Olga?
Zar ne želiš barem malo torte?
To je za siročad.
Obići ću oca. Ne idu mu od ruke zabave.
Upozorenje na opaticu.
Gospo Oliver, drago mi je što ste ovde. Vi ste moj omiljeni autor.
Vaše misterije mi daju veru da će zli da se suoče s pravdom.
Nažalost, život se ne završava tako dobro kao detektivski romani.
Da. Dobro veče.
Jesi li dobro? -Tako je visoko.
Razumem. Veoma je mračno ovde, zar ne?
A ovo je naša domaćica? -Ovo je moja kuća.
Soprano, Rovena Drejk.
Glamurozni život dive.
Ali ona živi ovde. -Gde je sav novac ispario?
Svi koji su živeli ovde dožive neku tragediju.
Takva je legenda, u svakom slučaju. Dečja osveta.
Neko vidi senku deteta na zidu, i onda tama dođe.
Kao njena ćerka pre godinu dana.
Nju ćemo da čujemo večeras. Izgubljena devojka s one strane.
Neću da poverujem u takve stvari. -Videćemo.
Dušo, bićeš dobro.
Gospo Rovena, curi opet.
Tata? Jesi li dobro, tata?
Treba li ti tableta? -Ne. -Uzmi malo punča, onda?
Mogli bismo da idemo, ako želiš.
U redu je. Obećao sam Roveni da ću ostati.
Dobro. Radovao sam se seansi.
Činite dobro za decu, madam.
I za odrasle. Jeste li za lov na jabuku, g. Poaro? Izgleda zabavno.
Zabava nije za mene.
Drago mi je zbog toga.
Odavno nije bilo smeha u ovoj kući.
Ovo je izuzetna palata. -Možete da je imate.
Nemam novca da je popravim a ne mogu podneti da je gledam.
A niko neće da je kupi ni po kojoj ceni. Ne nakon...
Molim te, Bože, ne!
Oprostite mi.
Nadala sam se da će ako gledam sva ova lica možda boleti manje.
Gospo Rovena? -Da? -Vaš gost je ovde.
Bože, nervozna sam.
Verujete li u vidovnjake?
Ova kuća me je naterala da verujem. Sadrži glasove. Šapate.
Jecanje. Moja ćerka je ostajala budna noću pričajući.
Mislila sam da to priča sa svojim lutkama. Moja ćerka...
Da čujem njen glas opet.
Reč.
Dala bih toj gospi Rejnolds sve što imam.
Ova biće veoma tužna.
Gospo Rejnolds.
Sve je spremno za vas u salonu. Kao što je vaša pomoćnica precizirala.
Tako bučan, vaš dom. -Deca će otići pre nego što počnemo.
Tako mnogo... svuda.
Užasna sećanja.
Soba vaše ćerke je na trećem spratu.
Kako ste... -Možemo li da uradimo to tamo? -Naravno.
Arijadne Oliver. Moj neprijatelj. -Opet se srećemo.
Nečastiva gospa Džojs Rejnolds.
Štampa je to skovala. Nisam sigurna da mi se sviđa.
Dobro veče, madam, moram reći da sam očekivao nekog...
Dramatičnijeg? Bezveznijeg? -Babetinu? -Da, to je savršena reč.
Babu. Staru babu. -Nisam tražila da budem ono što jesam.
Volim izraz "medijum", osrednja.
Nisam ni velika ni mala. Nisam uopšte zanimljiva.
Ali mogu da pričam s mrtvima. A vi? -Ja sam Herkul Poaro.
Bio si Herkul Poaro. Detektiv.
Vi ste sve samo ne osrednji. Bili ste prilično poznati.
Da li sam ja vaš sledeći poznati slučaj? -Digao sam ruke od slučajeva.
Ali ste ovde da me diskreditujete.
Zar vas nije zbog toga dovela velika spisateljica?
Ovde sam da učinim uslugu gospi Oliver,
koja želi da raskrinka vaše proricanje. Moram vam reći, madam...
Vaša sorta nikad nije uspela da me očara.
Moja sorta? -Oportunisti koji iskorišćavaju ranjive.
Ne verujete u izdržljivost duše nakon smrti?
Izgubio sam veru. -Kako tužno za vas. -Da, to je najtužnije. Istina je tužna.
Molim vas, razumite, madam... Dočekao bih vas raširenih ruku
na bilo kakvu stvarnu naznaku đavola, demona ili duha,
jer ako postoji duh, postoji i duša.
Ako postoji duša, postoji i Bog koji ju je stvorio,
a ako imamo Boga, onda imamo sve. Smisao, red, pravdu.
Ali video sam previše sveta. Bezbroj zločina, dva rata,
gorko zlo ljudske ravnodušnosti,
i zaključujem, ne. Nema Boga, nema duhova.
S poštovanjem, nema medijuma koji mogu da razgovaraju s njima.
Šta ono rekoste?
Ionako imam mnogo da čistim. Ni ne treba da budem ovde nakon mraka.
Mislim da nam neće smetati. -Ko?
Šta se dešava nakon što padne mrak? -I dalje šarlatanka?
Plafon oslabljen usled oštećenja vodom, nenaviknut na živahne korake.
Uzalud dramtični tajming.
Soba gospe Alisije je ovde gore.
Kad se svetla opet upale
Širom sveta
I...
Ako smem, molim vas, kako je devojka umrla? -Balkon. Kanal.
Udavila se. -Samoubistvo. -Nije ona kriva. Naterali su je na to.
Gđo Seminof, molim vas. -Šta je onda, doktore?
Vi ste brinuli o njoj. Videli ste.
Stanite, molim vas.
Ko je bio ovde unutra večeras? Gospa Rejnolds, njena pomoćnica?
Niko. Samo ja imam ključ.
Niko osim mene nije ulazio ovde otkako je gospa Alisija preminula.
Da obrišem malo prašinu i obilazim Harija.
Ko je Hari?
Njen prijatelj. Sve mu je pričala.
Govorio je pre nego što je umrla.
Sada on samo krešti.
Sve je onako kako ga je ona ostavila.
Gospa Rovena mi nije dala ništa da pomerim.
Alisija i ona su bile nerazdvojne. -Ne možeš da me uhvatiš! -Mogu!
Ova palata je bila njihova oaza.
Po nedelju dana između putovanja u operu.
Ali Alisija je imala decu duhove za druženje.
Izrasla je u prelepu devojku. Onda je upoznala svog šefa kuhinje, Maksima.
Brzo su se verili.
Zaljubljeni do ušiju. Onda su se ona i njen verenik posvađali.
Ona se vratila ovde u palatu.
Tada je počela da viđa decu.
Želeli su je za sebe.
Propatila je poslednjih nedelja u tom krevetu,
priviđale su joj se stvari. Senke.
Govorila je da je deca dozivaju. "Žele te ovde s njima."
Doveli su je do ludila.
Gospa Rovena nije je ostavljala samu, molila je duhove da je ostave na miru.
Nisu.
Ostavili su znak... Dečje osvete.
Policija je rekla da su posekotine nastale prilikom pada.
Policija... -Slušam.
Sada, ova žena, želi da uznemirava Alisijinu dušu.
Slušam. -I kažem vam, gospodine, ovo nije u redu.
Ovo je protiv prirode i dobrog Gospoda.
Neko će morati da plati.
Slušam.
Tako mnogo bola ovde.
Baba. -Da. Baba Zec.
Maksime, ne.
"Maksime, budi u palati, u 10 uveče. Važne vesti o Alisiji Drejk."
Pozvan sam. -Ne od strane mene. -Stalno pokušavaš da me izbaciš, Rovena.
To nikad nije palilo. Ako ima nešto da se nešto čuje, čuću ga.
Reci to svojoj novoj verenici.
Čekao si celih šest meseci nakon što je Alisija umrla. Čujem da je baš bogata.
Bogata zahvaljujući poklonima u zemlji od kralja Džordža.
Kupila mi je bistro na Aveniji Medison.
Biću bogati Njujorčanin, što je jedina ispravna sorta.
Treba da dođeš u posetu. Kupiću ti hot dog. -Da ga izbacim?
Probaj. Daj mi razlog.
Radi šta hoćeš, Maksime. Kao i uvek.
I ja sam pretrpeo gubitak, Rovena.
Koliko nas je? Devet ili deset? -Ne znam. Uzmi 12 stolica.
Puna kuća. -Seansa? Hrist u šeširu! Da li je to u pitanju?
Pisaća mašina. Nema ouidža table? Kristalne kugle?
Sebe prvenstveno smatram sekretaricom. Glasovi govore...
a ja hvatam transkript.
Leopolde, idi i čitaj u biblioteci. -Hoću da vidim Alisiju.
Ona je bila i moja prijateljica. -Ne plašiš se duhova?
Pričam s duhovima ovde sve vreme. -Stvarno? -Kažu da ste prevarant.
Niko da me ne dira dok se trans ne završi.
Alisija Drejk, verujem da si me ti pozvala.
Previše duhova. Ova kuća je preplavljena mrtvima.
Neke duše ne mogu da odu. -Da stanemo, gospo Rejnolds? -Ne.
Ako neko želi da se čuje, tu smo.
Slušam. Duhovi, vi vrištite i vičete i niko vas ne čuje.
Mi vas čujemo sada. Alisija Drejk, nađi svoj glas.
Upravo je zahladnelo. Da li neko oseća hladnoću? -Je li neko tamo?
"D." Da. -Ona nije dodirnula dugme, kunem se. -Mora da jeste.
Ne možete svi da budete tolike budale.
Ovo je pogrešno. Veoma pogrešno. -Ko je tamo? Alisija Drejk. Slušam.
Ovde smo. Slušam. Ovo je sveto vreme. Blizu smo.
Tvoj duh je blizu, tvoj glas je glasan.
Alisija. -"A." Alisija. -Alisija, osećam da patiš.
Boli li? Molim te, reci mi.
Da li te je neko povredio? -Da. -Ne! -Poaro, pusti je da završi!
Ne! Prvo da upoznamo tajnog saradnika iz dimnjaka.
Nikolase, da li si se povredio? -Dobro sam. -Nikolas. Drugi pomoćnik.
Drago mi je. Prema tvojim sličnim i prodornim zelenim očima,
smatram da si polubrat prve pomoćnice.
Magnetni prekidač.
Eto? Pisaća mašina koja govori. -Lažnjak?
Gđo Seminof, bolje radite svoj posao. Niko nije bio u ovoj sobi osim vas,
ali moj novi prijatelj je ostavio otisak stopala u kaminu.
Sveža ogrebotina na ključaonici ukazuje na nedavno obijenu bravu.
Gospo Oliver, morate pronaći novu temu za svoju knjigu.
Gospo Drejk, žao mi je zbog vašeg gubitka ali ova proročica je lažna.
Ne!
Gde je Baba? -Alisija? -Da li ga je neko uzeo? Jesi li ti? -Nisam ništa pipao.
Alisija. -Mama.
Mama?
Žedna. Tako žedna.
Alisija?
Povređena.
Zašto si me ostavila? -Ne.
Ne želim da umrem. -Šta se dešava?
Alisija mi pokazuje. Vidim je na balkonu.
Nije sama. Nije skočila. Ubico!
Ti me ubi. Ti me ubi.
Ko? Pokaži mi. Ko? -Ti me ubi! Ti me ubi!
Ti me ubi! -Ko te je povredio? -Ti me ubi! Ti me ubi! -Pokaži mi!
Ti me ubi! -Ko te je povredio? Šta se desilo?
Ubico!
Satanska. Ona je zaista nečastiva. -To je bio Alisijin glas.
Mora da ju je neko ubio. -Ne možemo dokazati da je bilo šta bilo stvarno.
Šta je onda to bilo? -Performans.
Predstava. Hvata nas u grupnu histeriju. -To nije bio Rat svetova na radiju.
Vrata su se otvorila. To ne mogu da objasnim. -Ja mogu.
To je bila moja ćerka.
O, ne. Nemoj da si se usudio da odeš bez da kažeš to.
Video si što i ja, a ono što si ti video... -Bilo je lažno.
Stvarno. Ta žena je dokaz. Živi dokaz. Eto ga naslov.
Moja sledeća knjiga biće o njoj i biće hit.
Doživeće veliki uspeh. Pobogu, moram početi odmah da je pišem.
Žena koja je zbunila Herkula Poaroa.
Priznajem da ne mogu rešiti sve njene metode trenutno, ali naravno da hoću.
Nećeš. Daj bre, trebalo bi da ti lakne.
Zbog saznanja da svet i dalje nudi misterije.
Da je Bogu dovoljno stalo da stvara večne duše.
Nakon smrti dolazi... -Ništa.
Nešto. -Da Bog postoji, on ne bi kršio svoje pravilo zbog nje.
Dobro ste. -Nadam se da ćete da se vratite sutra.
Rovena me je naterala da joj obećam još jednu seansu.
A gospa Oliver kaže da se pripremim da budem prilično poznata.
Doktore, naći ću nam čamac. -Hvala. -Ovi duhovi su bili izrazito divlji.
Seanse uvek uzimaju danak. -Kao i vi.
Vi ste vešt prevarant. -Kamo sreće da jesam prevarant.
Bilo bi manje bolno. Mislim da vam je donekle poznato ovo, gospodine.
Neko umre i mi tešimo ožalošćene tajnama koje su nam jasne.
Mi oboje govorimo u ime mrtvih, i suviše dobro poznajemo mrtve.
Zamislite ratnu medicinsku sestru koja čuje duhove
okruženu vriskom.
Na njenom odeljenju, unutar njenog uma.
Talas za talasom umiranja i mrtvih.
I jedino što je zaustavljalo bol
bilo je pričanje ožalošćenima ono što sam ja čula.
Da im olakšam patnju koliko mogu.
To biste zamerili? -Naveli ste majku da veruje
da je duša njene ćerke u mukama.
To nije velikodušno. Nije nežno, nije smerno.
Osetila sam bol. Videla sam ubistvo.
Da li ste videli ko je ubio Alisiju Drejk?
Nije otkriveno. Možda sutra. -Unosna pogodnost. - Zašto je ovo...
Zastrašivanje je za decu, gospo Rejnolds.
Možete da učite od njih. Deca mogu da pate koliko i ona siročad,
ali i dalje da se smeju i love jabuke. Ona su živa.
Ali vi... Smrt kuda god da ste otišli.
Celog života. Vojnici, prijatelji...
Ketrin.
Više se nećemo sresti.
Vi insistirate da ste pravi. -A ako nisam, ko će da nastrada?
Magija neće doći ako je ne pozovete, osim ako to zaista nije istina.
Razvedri se, druže.
Možda ćete se zabaviti.
Htela sam kažem da me upamtite...
ali hoćete.
"Razvedri se."
Gospodine Poaro!
G. Poaro, čujete li me? Ko je uradio ovo?
Otišao sam od gospe Rejnolds...
Stao sam kod jabuka. Blesavo.
Podigao sam masku.
To je bila njena maska.
Gde je gospa Rejnolds?
Šta je to bilo? -Šta se dešava?
Je li to bila ona?
Šta?
Zvaću svoju staru stanicu. Trebalo bi da znam dežurnog.
Mislila sam da su mi kredenci prazni.
Ne, skupila sam malo čaja zaostalog sa zabave.
Našla sam vam med u ormaru za posteljinu. -Hvala.
Vitale Portfolio. -Šta da radimo? Ona je bila naša karta.
Dospećemo tamo bez nje. Obećavam.
Niko od vas nije video nekoga na stepenicama?
Neke stvari ne mogu da se vide. -Možda je skočila.
Delovala je kao takva. -Ne.
Ne gospa Rejnolds. Nikada. -Pričala je o ubistvu.
Možda je nešto znala. -I dalje mislite da je verodostojna?
Molim vas. Izmislila je tu ideju za ubistvo
da impresionira poznatu spisateljicu i upeca novi izvor zarade.
Zašto je onda mrtva? -Gravitacija. -Govorila je Alisijinim glasom.
Ne gledajte u mene. Ispitivala me je vaša spisateljica.
Pitajte je. Onda pitajte doktora gde je bio.
Bolesni skot već je jednom ubio ovde.
Niko od njih nije. Znate šta je to bilo.
Mrske stvari žive u ovoj kući. Ta žena ih je pozvala i oni su se odazvali.
U ratu, pre nego što je izvodila seanse.
Gospa Rejnolds je bila u britanskoj armiji.
Služila je u kampovima na Malti. Bila je medicinska sestra. -Sestra.
Dečja osveta.
Kanali nisu bezbedni. Čamci mogu da stignu tek nakon oluje.
Kad će to biti? -To ne zavisi od policije, gospođo.
Neću da sedim ovde i čekam.
Nikad pre nisam provela noć u ovoj kući pa neću ni sada.
O čemu je reč? -Gospodine, ne smete biti ovde. -Ne smete nas zaključati ovde.
Šta to radite? -Ne možete da nas zarobite ovde.
Medijum se hvali da ima viziju ubistva.
Sad je mrtva. Jedno od vas je osetilo njene oči na sebi.
Ubilo ju je, pokušalo da ubije i mene. Niko ne ide odavde dok ne saznam ko.
Komesare, stanite ovde i nema otvaranja kapije.
G. Džerard, stanite ovde i motrite na komesara.
Sumnjate u mene? Ja sam bio policajac. -Razlog više da sumnjamo u tebe.
Već su ubili večeras. -Svi ćete dobiti priliku da govorite.
I pozovite policiju. Recite im da je Herkul Poaro na slučaju.
Da li je ovde ona...
Pokušaj mog ubistva desio se otprilike dva minuta posle ponoći.
Ti si prva našla telo kod...
Da se nisi usudio da me sumnjičiš za ubistvo. Mi smo stari prijatelji.
Svaki ubica je nečiji stari prijatelj.
Ali ti si napisala previše pametnih ubistava da padneš kod svoje prve žrtve.
A šef ti je davao dobar alibi dosad...
Stoga ću da te zamolim da mi pomažeš u istrazi.
Kad počinjemo? -Kad mi dovedeš našu domaćicu.
Znala sam da se nisi povukao. Samo je bio potreban leš i pogledaj se.
Evo Herkula Poaroa opet.
Baba Zec? Poaro? Kako dođavola?
Baba Zec? Sigurni ste? Ispod onog haosa od slika?
Gde ste bili kad je gospa Rejnolds... -Bili smo u muzičkoj sobi.
A kada je to bilo? -Ponoć, malo pre. -A onda ste došli trčeći?
Ako smem da pitam, šta je tačno iznad ovog balkona?
Bašta je bila naše tajno skrovište.
To je bilo omiljeno mesto moje ćerke. Pustila sam da sve umre.
Naše pčele.
Pravile smo med. Moja ćerka me je zadirkivala.
"Toliki trud za kašičicu meda od divljeg cveća
koji možemo da kupimo za šest lira."
Nadala sam se da će preživeti, ali...
Sirotice. -Kako je došlo do toga da pozovete gospu Rejnolds u svoj dom?
Zar ne bismo mogli da se sklonimo od kiše?
Naravno da ne, uživajmo u ovoj tajnoj bašti.
Čitala sam za nju u časopisu. Nisam mnogo razmišljala o tome.
A onda mi je iznenada jednog dana pisala. -Pismo od stranca.
Ali ona bi vas znala iz opere, zar ne?
Ali u pitanju je bilo ime koje je koristila.
Rekla je da je čula poruku od Aspazije.
To je bio njen nadimak za mene.
Aspazija, velika ljubav pontskog kralja, od Mitridata.
To je bila prva Mocartova opera. Moja prva glavna uloga.
Alisija je rođena dva meseca ranije i...
Pronašla sam svoj glas zbog nje.
I otad...
ne mogu da pevam ako znam da me ona ne čeka u garderobi.
I dalje ne mogu. -Više nećete da nastupate? -Nema muzike bez nje.
Odbijala sam prosidbe bez da trepnem.
Ona je prihvatila prvu.
Od strane šarmantnog šefa kuhinje Maksima Džerarda.
On je nabeđeni kreten koji želi da oženi najbogatiju devojku.
Kad su se verili,
ubrala sam sve cveće iz bašte, i ukrcala se u brod za Istanbul.
Ali on mora da je saznao da nisam toliko bogata kao što je mislio.
Jedan od najboljih dana u mom životu je bio kad je rekao
da je upoznao neku drugu. I zahvaljujući tome sve je otkazano.
Ali tad su najgori dani počeli. -Njena bolest.
Njen um je bio u plamenu.
Ponovo je bila kao devojčica.
Hvala, gospo Drejk. Gospo Oliver.
Ja sam užasna kućepaziteljka. Samo mene može da angažuje. Sujeverni grad.
Ali i vi ste sujeverni. Verujete da je ova palata ukleta, zar ne?
Gospa Rovena možda je vlasnica, ali duhovi je poseduju.
A gde ste vi bili, gđo Seminof,
kad su ti krvožedni duhovi pretvorili Džojs Rejnolds u jednu od svojih?
Sprdajte se, hajde.
Zašto postavljate ova pitanja? Ništa loše nisam uradila.
On se time bavi. Ili se bavio.
Ja mu pomažem, vratio se tome za sada.
Dobro ide. -Čime se vi bavite? -Čime se ja bavim?
Kad se počini zločin,
ja mogu, primenom reda i metoda,
i sporim gašenjem sopstvene duše,
da saznam bez greške ili sumnje, ko je to uradio. -Kao u vašim knjigama,
vaš luckasti detektiv iz Finske, pravi liste.
Da li se zasnivate na njenom pisanju?
Da li biste mogli da nam kažete gde ste bili u ponoć? Za liste.
U muzičkoj sobi s gospom Rovenom. -A ona vam se pridružila tamo u ponoć.
Potpuno ste sigurni u to?
Gledala sam na sat i bila sam zahvalna što je došla.
Ali niste odobravali proročicu.
Verujem da ste je nazvali "satanska."
Možda imate na umu Egzodus...
22:18?
"Vračaru ne ostavljaj da živi." -Biblija s razlogom upozorava na to.
Veštica na njen Sabat?
Da se udavi, spali ili baci s visokog balkona? -Ne, ja nisam osvetnica.
Ali vaše Sveto pismo je oštro. Ništa manje striktno od Vulgate na latinskom.
Niste to učili u parohijskoj školi...
već možda u manastiru.
Odlučila sam da budem opatica pre nego što sam umela da čitam.
Bila sam opatica devet godina u Ospedale dela Pijeta.
A onda sam upoznala g. Seminofa. Došao je da popravi krov.
Bog nam zadaje izazove. -Zaljubili ste se i zaboravili Boga.
Nije tako jednostavno. -Poslednje pitanje. Za listu, naravno.
Oprostite, mislio sam da sam čuo nešto.
Vi koji se plašite crne magije zašto biste uopšte prisustvovali seansi?
Odvratan čin ovde noću, kad vam je mrsko da ostanete?
Postoji samo jedan kome moram da se pravdam.
A to vi niste vi.
Poaro.
Gđo Olga Seminof, kao opatica, koje vam je bilo svešteno ime?
Marija.
Nećeš daleko dogurati sa slomljenom nogom.
Nazubljeno oružje. Ne previše oštro.
Nokti možda. I nema drugih tragova na njoj. Osim očiglednog.
Ništa drugo neobično u vezi s njenim stanjem?
Nabadanje na klasično umetničko delo moglo bi biti dovoljno.
Ali šta je s levim zglobom? Zanemarujete povredu,
kao i tačno vreme smrti.
To mi je promaklo.
Buljite u mene.
Prestanite! Mislite da sam lud? Nisam!
Tata.
Jesi li dobro?
Da. -Biću gore ako ti trebam.
Kamo sreće da me niste pitali.
Ožiljci od borbe nisu uvek na telu.
Služili ste?
15. april, 1945.
Sve je trebalo da je gotovo.
Prešli smo Rajnu, na istok prema Berlinu.
Naišli smo na kapije logora Bergen-Belsen.
Bože. -"Oslobađali smo ga."
Vraćali smo u život žive kosture.
Mlekom smo ubili dvojicu prvog dana. Nismo znali.
Onda tifus.
Samo smo imali aspirin i opijum.
Spalili smo barake.
Napisao sam Leu pismo.
A onda sam se upucao u grudi.
Rečeno mi je da batalim medicinu kad se vratim kući.
Osim jednog pacijenta prošle godine.
Alisija Drejk. -Usluga za Rovenu.
Niko drugi nije hteo da je leči. Ne ovde.
Bio sam porodični doktor njene porodice tako dugo,
trebalo je da odbijem. -Ali bili ste u nepovoljnom položaju.
Zato što ste zaljubljeni u Rovenu Drejk.
Imam sreće što sam uopšte u njenom životu.
Znam da je ovo bilo...
Znam da je ovo bilo teško, ali prema vašem mišljenju,
da li je moguće da je Alisija Drejk ubijena?
Alisija mi je rekla šta je videla.
Rekla je da su joj se deca rugala. Nisam slušao.
Pripisao sam to slomljenom srcu kad je gubila razum.
Bila joj je potrebna pomoć.
Davao sam joj sedative,
kao mleko izgladnelima.
Ne postoje natprirodni fenomeni. Postoji mentalna bol.
Ludak kao ja bi to trebalo da zna.
Jesmo li završili?
Hvala, doktore Ferijer.
Pretpostavljam da nisam na vašoj listi.
Koga da ispitate.
Sačekaću, gospodine.
Zastrašujući Edgar Alan Po. Za dečaka tvojih godina, zar nije bolje
možda Čarls Dikens? -On je pomalo blesav. Zar ne?
Moj otac je napet poput vas. Zovu to ratna neuroza. Zamor od borbe.
Mislim da je to nepravedno. On nije umoran. On je slomljen.
Bio je sa mnom u ponoć, ako ste se pitali.
Priznajem da sam se pitao. S tobom u ponoć, da?
U kuhinji, čekao je gospu Rovenu. Hteo je da poželi laku noć.
Naravno. -Njeni pomoćnici su ušli posle, tako da su oni još uvek na vašoj listi.
Svi su na mojoj listi.
Ostavili ste otvorene slavine.
Bojim se da večeras nisam sav svoj. -Osećate stvari.
Glasove. Noć veštica je.
Mrtvi su veoma blizu.
I vi ste bili mrtvi, gospodine.
Iako je to bilo na trenutak.
Oni vas vide kao jednog od svojih.
Onaj ko ima nešto da kaže, bilo bi mudro da dođe kod vas.
Govoriš kao gospa Rejnolds. -Ona se samo pretvarala da zna.
Ne čudi što su se naljutili na nju. -Imaš velike simpatije prema mrtvima.
Neki od njih su mi prijatelji.
Izvini me.
Hvala, g. Leopolde. -Nema na čemu.
Herkule.
Napeti. -Nikolas i Dezdemona su spremni.
Možemo sačekati policiju. -Ja sam Herkul Poaro, ne? -Ne.
Da. -Da. -Da. Ako policija može da uspe tamo gde ja ne mogu,
ja ću sledeći završiti s balkona u kanal. -Opet onaj stari.
Šta misliš? Kladim se na kućepaziteljku.
Dobar ukus za knjige, ali pravi fanatik.
A Roveni Drejk je žrtva trebala živa. Mada onaj dečak...
Ni izbliza šarmantan. -Možda, možda.
Svaka teorija teži činjenicama pre nego što se informacije prikupe.
Red i metod. -I liste. -I liste. Nastavljamo s onima
koji su je najbolje poznavali, njenim pomoćnicima.
Misliš da su oni imali motiv? -Oni uvek imaju motiv,
prvo moraju da izdrže da ih zovu "pomoćnici."
Opet on. -Tim kriminalcima ne sme da se veruje.
Kriminalci? Ta deca? Mogao si to da spomeneš.
Kažem vam sada.
Zar nisam mogao ovo sa sestrom? -Ona vas udobno čeka.
Gde mi je brat? -On vas udobno čeka.
Dezdemona i Nikolas Holand. -Naši pasoši su lažni.
Da. I nisu baš dobri. -Horvat Nipkin i Dorenija ranije.
Rođeni u Mađarskoj. Selo spaljeno. Od cele naše porodice
mi smo nekako i dalje živi. Pazili smo jedno na drugo.
U ponoć, pili smo piće u kuhinji. Jezivi klinac je bio tamo.
Rekao je da ste došli samo posle ponoći. -Greši.
Koliko dugo ste bili u službi gospe Rejnolds?
Više od godinu dana. -Sigurno? -Najbolja godina za nas ikad.
Nismo bili gladni otkako smo varali za nju. -Ne znam šta ćemo bez nje.
Snalazili smo se pre nje. -O, da, krali ste. -Bili smo lopovi, ne ubice.
Radili smo što smo morali da preživimo rat. -Ona je pogađala.
I ako ona kaže da je Alisija Drejk ubijena...
Prevarantkinja. -Bila je magična.
Sve ove seanse u kojima ste učestvovali... -To je bilo lažno.
Lažne? Sastanci s duhovima? -Sve to je bilo lažno.
Sve seanse? -Sve je to bila predstava. -Sve predstava, lažno. Čudno.
Je li i ovo magija? Prekidač za vašu pisaću mašinu koja govori?
Namestili smo neke trikove. Samo da udahnemo realnost njenim vizijama.
Naređivala mi je kao da je vojvotkinja,
i flertovala je s Nikolasom da ga drži pod kontrolom.
Preživeli smo mi i gore. -"Dospećemo tamo bez nje."
Kuda ste pošli? -Idemo u Misuri. -Misuri. -Misuri?
Skrivali smo se u Murhard šumi. Živeli smo na korovu i miševima.
Američki kamioni su prolazili kroz Hajlbron
i pomislila sam da smo gotovi kad su nas uhvatili.
Naučili su nas lindi hop. -Nikad nismo videli ništa nalik njima.
Ta mešavina ljudi, boja i glasova.
Jedan od njih je postavio platno.
Imali su filmski projektor, ali samo polovinu filma.
Gledali smo polovinu "Nađimo se u Sent Luisu"
svake noći na vojnom platnu mesec dana. -Gledali smo ga iznova.
I dalje ne znam kako se završava.
Završava se srećno. -"Sent Luis, Misuri."
Samo izgovaranje tih reči bi moglo da uspava moju sestru.
U pitanju je bila boja. U pitanju su bili divni ljudi.
Niko nije bio bolestan. Niko nije gladovao niti umirao.
Avenija Kensington 5135.
Tamo smo odlučili da živimo.
To je njen san pa je i moj.
Morali smo da trpimo vojvotkinju dok ne skupimo za put.
I počnemo ispočetka. Glupo je imati san.
Ali nestrpljivi zbog sna, postali ste drski i potkradali je.
"Zvek, zvek, zvek, pođe trola." -Šta? Ne, nismo.
Vaš brat već je priznao da jeste. -Idiot.
Vaša sestra već je priznala da jeste. -Nismo gospu Rejnolds. Ne bismo.
Možda je otkrila vašu krađu i pretila.
Možda ste imali dovoljno iskustva
o okrutnom postupanju policije prema Romima bez države,
i želeći da izbegnete deportaciju, ili još gore, ubili ste je.
Vi, pomoćnici od poverenja.
Nikolase! Nikolase, gde si?
Ako sam ja zarobljena ovde, i ti si.
To ne znači da sam je ubila. -Trčala je kao da jeste. Jasan motiv,
ne zna se gde su oboje bili u vreme njene smrti.
Menjam svoju pretpostavku. -Sigurno je moguće. Da. Da.
Radiš ono gde se pretvaraš da znaš više od svih ostalih na svetu.
Još ništa ne znam. Za istinu je potreban trud.
Probudila si medveda iz sna. Nemoj da se žališ kad on zaigra tango.
Takav izraz ne postoji ni u jednom jeziku. -Nastavljamo.
Čujete li ovo? Svuda oko nas. -Ništa nisam čuo.
Ovo je previše za vašeg istražitelja.
Poaro. Udarac u glavu možda je tvoj limit za večeras.
Još neko je u ovoj kući.
Da li ste čuli to? -Da. -Ja i vi, onda.
Slušam.
Stanite.
I dalje ne radi.
Sve je u redu. Možeš da izađeš sada.
Nisi u nevolji.
Nemaš čega da se bojiš. Došla si s ostalom decom, da?
I skrivaš se ovde sve vreme.
Da li si čula kad je žena pala?
Da li si videla?
Da li ju je neko gurnuo?
S kim razgovaraš? -Detetom.
Mora da si čula.
To sam čula.
Pustite nas! -Odveži nas, svinjo! -Ne možeš da nas ostaviš ovde!
Čuli ste to. -Mora da su cevi. -Cevi? Zvuči kao bombardovanje.
Za sve ove godine ovde, nikad nisam čula ovo. -Ja jesam. Kad su ljuti.
Uznemirili smo ih. -Kako da ih smirimo? -Slušajte.
To dolazi iz podruma.
U ovoj kući ne postoji podrum.
Doktor. Dečja osveta. Stvarno hoćeš da ideš dole?
Širom sveta... -Tata? -Momci su opet kod kuće
Stvarno su zaključavali decu ovde da umru.
Pustite ga na miru. Ima nervni slom. -Dođavola, Ferijer. Ne sada!
Saberi se. Misli na svog sina.
Dosta! -Tata! -Dosta!
Olujni talasi. Nisu duhovi.
Molim vas, prestanite!
Tata!
Dosta.
Tata, prestani! -Jesi li dobro?
Tata, molim te, prestani!
Tata.
Tata. To sam ja.
To sam ja. Ovde sam.
Ovde si sa mnom.
Vidiš li me?
To se samo desi. -Znamo.
Pst, tata.
U redu je. Tata. Samo treba da odmori. Zar ne, tata?
Ja treba da vodim računa o tebi. -I vodiš.
Odmorite se, gospodine. -Trebalo je da poslušam. Video sam.
Demoni, zlo... Svuda su u ovoj kući.
Vi i ja smo isti.
Kuda god da odemo...
smrt nas prati. -Mora da postoji racionalan odgovor za sve ovo.
U podrumu su pčele.
Gore je običan ubica. -Ne. Slušajte.
Verujte.
Može da odmori u mojoj muzičkoj sobi. Skoro da je zvučno izolovana.
Treba da je zaključamo. Zbog njegove bezbednosti.
Ali molim vas, vi čuvajte ključ. Za nas.
Hvala.
Hajde, Leopolde. Vreme je za još kolača, zar ne?
Pojeo sam previše. -Ja nisam.
Naravno da bi ona rekla to.
S njene tačke gledišta, tako je, ja sam ubio Alisiju.
Rovena veruje u ono što želi.
Medijum je videla da je Alisija ubijena, i ja sam odmah ubica.
Vi ne verujete gospi Rejnolds...
Njena pisaća mašina s porukom od pokojnika s vašim inicijalom...
"M" za Maksima. -Ukleta kuća?
Ljudi toliko očajnički žele da oblikuju haos u uredne priče,
duplo više u nevolji.
To nije bujica bilion zvezda, to je stara Kasiopeja.
To zamućenje svetlosti na porodičnoj fotografiji? To mora da je dedin duh.
Alisija je bila mentalno bolesna. To ju je ubilo. Nije moralo.
Odgovarajući doktor bi je lečio kako treba.
Ne ona grčava budala. Sranje!
Med. Dobar za posekotinu. Drevni antiseptik.
To nije divlje cveće.
Ne mogu da ga prepoznam.
Alisija Drejk. Kakva radost.
Pocepana na pola. -Alisija je pocepala tu fotografiju
u svojoj sobi kad sam stavio tačku na to.
Tad smo poslednji put razgovarali. -Dakle, vi ste raskinuli veridbu.
Čuli ste. Nije bila dovoljno bogata za mene.
Nosite njenu sliku u džepu. Došli ste večeras kad ste pozvani.
Verujem da ste voleli Alisiju Drejk više od novca.
A ipak ste otišli. -Kad neke žene oženiš, oženiš i njihovu majku.
Znači, majka je bila protiv vas. -Bila bi i protiv pape.
Rovena nije znala kako da bivstvuje sama.
Uništila je baštu u inat, otišla u inostranstvo.
Alisija je bila uznemirena zbog krivice, htela je da je juri po svetu.
A ja sam konačno shvatio da nikad neću biti najvažnija osoba u njenom životu.
Pa ste raskinuli i slomili joj srce.
Samo zato što vas je žena unizila. -Vratio sam se u Veneciju
da je molim da me primi nazad.
Kad sam čuo da je bolesna...
Rovena nije htela da mi dozvoli da je vidim. Niti da joj pokaže moja pisma.
Kad sam sledeći put video Alisiju ona je bila u kovčegu.
Možda sam ja kriv.
Ako nije problem, vašu pozivnicu, molim?
Gospo Oliver.
Jednostavno obaveštenje. -Nema specifičnog jezika.
Dopisnica je obična. Očito je otkucano na mašini. Profesionalno anonimno.
BUDI U PALATI U 10 UVEČE VAŽNE VESTI O ALISIJI DREJK
JABUKA
To je to. Gotov si. Idemo.
Nismo završili s njegovim ispitivanjem.
Planirao si da razotkriješ neku laž koju je rekao,
verovatno bi ga optužio da je tajni simpatizer Višija.
Onda bi on zapretio da će te patosirati. Poštedela sam te napora. -Je li dobro?
Psu čuvaru, budi od koristi, daj mu stolicu. -Stolicu, da.
Dobro je imati prijatelja u ovome.
Koliko dugo se poznajemo?
Ubistvo u opštinskom kupatilu Kaning Roud.
Posmatrala sam te dok sam istraživala za knjigu.
Pisala sam o Poarou koga sam slabo zamaskirala.
Oni su to prozreli, a ti si postao čuven.
Ozloglašen. -Izvini me. Hvala.
Hvala. Nije za mene. Za tebe.
Hoćete da mene ispitate? -Pusti ga.
Teško si započeo dan, dobio si nekoliko udaraca u glavu.
Preskoči ovo. Sačekaj do sutra.
Umalo da umrem. Ovde.
Ova palata... Ona izvodi trikove.
Stvara mi priviđenja iznova i iznova.
Jabuke. -Trik uma. -A onda moj um poželi nešto da mi kaže.
Kako si postao policajac? -Volela bih da se okaneš ovoga.
U redu je. Odgovoriću.
Otac mi je bio policajac. Porodični posao. Nisam znao za ništa drugo.
Međutim, rano si se povukao. Prošle godine. -Da.
Porodični posao više nije bio za mene. Možda nikad nije ni bio.
Imao sam snagu, ali ne i bezosećajnost.
Pio sam kad nisam mogao da spavam a nikad nisam spavao.
Bili ste policajac nekada. Možete da razumete.
Na kraju, dobiješ slučaj
i znaš da je to poslednji koji možeš da svariš bez da ti duša ostane netaknuta.
Koji je to slučaj bio za tebe?
Zašto si lagao da nikad nisi bio ovde kad si očito bio?
Tačno si znao gde da nađeš skriveni telefon.
Slučaj je bio takav spektakl. Porodica je zaslužila privatnost.
Ali bio si policajac na dužnosti kad je Alisija Drejk pronađena mrtva.
Da. Ja sam je izvukao iz vode.
Povukao sam se sledećeg dana. -Ubrzo si postao moj odličan telohranitelj,
zmaj na mojoj kapiji,
koji nikog nije puštao da prođe.
Međutim jutros, prekinuo si me
da pitaš da li zaista poznajem ženu s jabukama.
Toliko meseci, moj mir nepomućen,
odlučno si me čuvao od radoznalosti ili društva,
a odrasle muškarce si bacao u kanal.
Arijadne Oliver... ušeta. Zašto?
Zato što ste bili u dosluhu.
Spisateljica i telohranitelj, šuruju s medijumom.
Glumeći prezir, urotili se da me dovedu na ovu seansu da me naprave budalom.
Veoma sam zabrinuta za tebe. -Detalje o životu i smrti Alisije Drejk
dao policajac koji je bio prisutan kad je ona umrla.
Detalji o meni nije dalo proricanje već pisma od tebe.
I na seansi, sva pažnja usmerena na medijuma,
a ti si imala odrešene ruke. Tajni saučesnik
da me natera da verujem u nemoguće.
Medijumi i magija. Duhovi i bogovi. Slava za medijuma,
postotak za tebe, ti si povratila književni ugled.
"Žena koja je pomela Herkula Poarao." Ne Džojs Rejnolds već Arijande Oliver.
Zar nećeš da mi oprostiš? -Samo Bog može da oprašta.
Onda sam u problemu. -Hajde da otkrijemo kako si to uradila.
Baba? -Fin detalj. -Lična pozivnica vereniku?
Garantovana drama.
Nakon tri neuspeha trebala mi je pobeda. -Bili smo prijatelji.
Ti nemaš prijatelje, imaš obožavaoce.
A imaš ih samo zbog mene. Ja sam te opisala kao genija,
zašto da te ne iskoristim da prodam knjige?
Genije. Ti si budala. Ego. Crni oblak koji mami smrt.
I ti to znaš. Zato si digao ruke.
Zato si ubila Džojs Rejnolds? -Ne. Nisam.
Tvoja knjiga momentalno legendarna. -Daj bre, sad nagađaš.
Radite zajedno... -Nismo. -Da sakrijete ubistvo!
Ključ, dođite brzo! Još neko je tamo! Požurite! -Poaro!
Šta se desilo? Šta mu je? -Ne znam.
Zašto je on morao da bude sam?
Ovo je jedini ulaz. Vi ste jedini imali ključ. -Nije moguće.
Ne. Ne, bila sam tačno ispred tebe!
On je vikao na nekoga.
Mrzeo sam ga ali nisam hteo da umre. On ima dete zaboga.
Bio sam napolju, pokušavao sam da uđem s njima. -Tačno je.
Doktor je bio sam ovde. -Sam ne. Ne u ovoj kući.
Doktor. Sestra i doktor, Dečja osveta.
Ne postoji drugi ulaz. Ne mogu da razumem.
Ako ova soba nije bila bezbedna, nigde nije. Niko od nas nije bezbedan.
Čovek nije mogao da uradi ovo.
"Na nama je da dokažemo da ove očite "neverovatnosti"
zapravo, nisu takve." Hajde, ostavite ga.
Nek detektiv otkrije. On već zna.
Uskoro će on to da raščivija. Hajde.
Bar jednom u životu priznaj da se suočavaš s nečim superiornijim od sebe.
Pitali ste.
Pitali ste zašto sam ostala dok su oni prizivali duhove.
Alisija je kopnila dok je gubila razum.
Gospa Rovena je bila pored nje danonoćno.
Jednog dana sam je zamolila da se malo odmori.
Obećala sam da ću da je pazim.
Spavala je nakon što je pao mrak. Došla je ponoć.
Čula sam glasove
i korake.
Alisija je čvrsto spavala. Mora da se probudila nakon što sam otišla.
Otišla je na balkon. -I vi ste hteli da molite njenog duha za oproštaj.
Volela sam tu devojku.
Umrla je...
zato što sam bila glupa i uplašena.
Zašto nemate odgovor?
Vi uvek imate odgovor.
Nije trebalo da dođem. -Stani.
Svi treba da odete odavde i da se ne osvrćete.
Neću čekati da budem sledeći.
Večeras...
svi smo uplašeni. Dogodila su se dva nemoguća ubistva.
Čini se da je svako ubistvo počinio fantom,
kao da su žive ubili mrtvi. -Čini se? Znaš ti nešto.
Znate ko mi je ubio oca? -Moram uzeti u obzir pomoćnike gospe Rejnolds.
Preživele, očajne i ugrožene.
Bivšeg policijskog komesara, koji je bio u ovoj kući ranije,
svaki put kad je nastupila smrt.
Spisateljicu, odlučnu, sposobnu i ubistveno pametnu.
Našeg osvetničkog anđela, Olgu Seminof,
toliko željnu pravde kako je ona propisuje.
Bivšeg ljubavnika koji mrzi doktora
i ima samo deo fotografije...
da se seća velike radosti.
Ali, ima treća smrt koja objašnjava druge dve.
Ubistvo Alisije Drejk počinila je...
njena majka. Njen ubica.
Majka koja je ubila svoje dete a onda je ubila još dvaput
da sakrije svoj užasan greh. -Kako se usuđujete!?
Nakon svega što sam propatila,
da me optužite da sam naudila svojoj devojčici! -Vaša devojčica je porasla.
Niste mogli zamisliti da je izgubite
zbog nekog drugog. U besu ste uništili baštu duginog cveća.
Cveće? Sad si baš preterao. -Ali ponovo ste zasadili baštu.
Ne sa duginim bojama, već samo jednom.
Koja bi mogla da vam vrati ono bez čega niste mogli da živite.
Cele noći, čujem i vidim stvari koje ne postoje.
Počinjem da verujem u nemoguće prisustvo duhova.
Ali ustvari sam bio kljukan, drogiran...
halucinogenim otrovom. -Mislila sam da su mi kredenci prazni.
Našla sam vam med u ormaru za posteljinu.
Otrov je u cveću rododendron pontikum.
Njegova najveća koncentracija u nektaru,
koji se dalje koncentriše kad ga pčele prerade u med.
Toliki trud za kašičicu meda od divljeg cveća
koji možemo da kupimo za šest lira. -To nije divlje cveće.
Ne mogu da ga prepoznam. -Zovu ga "deli bal" u Turskoj, tamo gde raste divlje.
Kuda je Rovena Drejk putovala sama, ljuta.
"Ludi med," Kašičica ovog otrova
izaziva slabost, groznicu, halucinaciju.
Ponovo ste zasadili baštu istim ovim otrovnim cvećem
koje će proizvoditi otrovni med.
Nisam to mogla. Ne bih.
Vaša ćerka nije bila zaposednuta.
Nju je otrovala majka koja nije mogla da je pusti.
Koja je brižljivo stavljala dozirane doze
otrovnog meda u njen čaj. Držala ju je dovoljno bolesnom
da je spreči da se ponovo spoji s njenom ljubavi koja se pokajala.
Slaba, bespomoćna kao dete opet.
Opet vaša. Sve do greške.
Gđa Seminof je pazila na Alisiju dok ste vi konačno spavali.
Spustila se noć i Olga se uplašila kad se neizbežno, Alisija probudila,
siguran sam, uznemirena opet. Ali šta da se radi?
I ne znajući pravu istinu,
Olga Seminof je uradila ono što je mislila da ćete vi uraditi...
I dala je Alisiji Drejk umirujući čaj zaslađen medom.
Previše zaslađen. -Nisam znala.
Alisija Drejk nije otrčala na balkon da počini samoubistvo.
Ona se predozirala vašim otrovom.
I srce joj je stalo u snu. Vi ste se vratili nakon što ste odspavali...
I pronašli ste je mrtvu.
A onda,
doneli ste monstruoznu odluku.
Napravili ste oznaku Dečje osvete.
Posekli ste je, bacili u kanal, inscenirali da se ubila.
Žrtva legende. Duhova. Vaš nesposobni i ljubavlju zaslepljen doktor
nije našao ništa sumnjivo prilikom uviđaja.
Policija, sklona sujeverju, lako se zadovolji.
Otrovna tegla ostavljena u ormaru za posteljinu
od strane nemarne kućepaziteljke. Izvlačili ste se za ubistvo svog deteta,
sve dok mi gospa Oliver nije skrenula pažnju na nešto.
Gde je sav novac ispario?
Nemam para da je popravim. -Obično postoji samo jedan odgovor.
Ucena. Sumnjam da vas je neko razotkrio.
A vi ste plaćali da ćuti. Iznova i iznova, plaćali ste.
Ali sada, pošto ste proćerdali bogatstvo
i ova kuća ne može nipošto da se proda
očajnički ste želeli da se otrgnete kontroli ucenjivača.
Ali ko bi to mogao biti? Vaš očiti osumnjičeni bio je doktor Ferijer.
Možda on nije bio tako naivan svedok.
Možda je konačno prepoznao simptome otrova.
A onda ste primili pismo od nečastive gospe Rejnolds,
s navodnim porukama od vaše pokojne ćerke.
Znala je previše intimnih detalja, insinuirajući da ima saznanja
o vašem zločinu, ponudila je svoje usluge po visokoj ceni.
Sigurno je to bio vaš ucenjivač.
Morala je biti zaustavljena da biste bili bezbedni.
Gospa Rejnolds i doktor Ferijer su morali da budu zaustavljeni. Ali kako?
Seansa u ukletoj kući za Noć veštica.
Savršena prilika da prikrijete ubistvo onih na koje ste sumnjali za ucenu.
Skrivajući se iza sujeverja, legende, straha.
Sat je udario.
Kao i vi. Ali u svojoj žurbi, mešate ko nosi masku.
Rešite se mene, nađete svoju metu.
Bila sam s gđom Seminof u ponoć. -Bila je.
Bile smo zajedno, videla sam vreme. -Videli ste vreme
na satu u muzičkoj sobi, gde vas je ona zamolila da sačekate.
Soba, koja je praktično zvučno izolovana. Koju je ona zapečatila.
I u kojoj je prethodno promenila vreme,
gde niste mogli čak ni da čujete kad sat stvarno otkuca ponoć.
Pokazivao je ponoć kad je zapravo bilo...
Nakon smrti Džojs Rejnolds.
Inkriminišući dokaz je magično nestao.
A Ferijer? Nije bila ni blizu njega. -Zaista, napravila je predstavu
od zaključanih vrata, davši mi jedini ključ.
Ali vi niste ubili doktora Ferijera nožem.
Vaše oružje je bio telefon.
Spoljašnja telefonska linija nije radila, naravno, zbog oluje,
ali unutrašnja linija je ostala funkcionalna.
Nijedan telefonski poziv ne bi došao izvan kuće.
Samo iznutra. -Ona, u trpezariji. On, zaključan u muzičkoj sobi.
Znam da si me ti ucenjivao.
Priznali ste mu sve. Da ste ubica Džojs Rejnolds.
Da ste inscenirali ćerkino samoubistvo. -To nije moguće.
A onda ste uputili pretnju. -Radi tačno kako ti kažem.
Zapretili ste da ćete mu ubiti sina... -Ne! Ne, ostavi ga. Pusti ga.
Njegov jedini razlog da živi.
Ako ne uradi ono što mu kažete. A rekli ste mu da...
uzme nož.
Ona mi je ubila tatu? -I gospu Rejnolds. -I Alisiju. -Ne.
Nikad je ne bih povredila.
To je bio nesrećan slučaj. Ona mi je bila sve na svetu.
Otrovala si je. -Da je zaštitim.
Da je kontrolišeš! -Da je zaštitim od tebe.
Nisam mogla da je pustim.
Ona je bila moja.
Ona je bila ono najbolje kod mene.
A ako postoji duša, dali ste joj spokoj.
Hvala. -Doktore.
Proglasiće da je gospa Drejk izvršila samoubistvo.
Ukoliko ne date drugačiju izjavu.
Mogu li bar da vas bezbedno otpratim kući
pre nego što me prijavite za prevaru?
Na dnevnom svetlu, ni jedno ni drugo nije neophodno.
Na kraju, vi mene štitite, doktore.
Hajde, Leopolde. Daj da ti zakopčam gornje dugme. -U redu je.
Kako si pametan. -Ne treba mi kaput. -Biće ti hladno. -Dobro mi je.
Znam da je hladno, ali je još hladno.
Tako je mnogo bolje. -Gospo Olga, neka. -Kako si zgodan. -Hvala.
Gospođo. -On će da živi sa mnom i g. Seminofom. I Harijem.
Čuvaćemo ga kao svog. Možda insistiramo na boljem raspoloženju.
Ti si napredan dečak
koji se možda stidi koliko voli pažnju.
Znam ponešto o tome.
Ne smeš da kriviš sebe za bilo šta što se desilo u ovoj kući.
Zašto bi to radio? -Ali sve ovo je moja krivica.
Ti nisi želeo novac za sebe.
Hteo si da pomogneš svom ocu.
Tata nije mogao da radi. Samo sam koristio novac da nam platim račune.
Nisam znao šta da radim s ostatkom.
Rovena Drejk je pretpostavljala da je ucenjivač lažni medijum
ili porodični doktor,
kad to nije bio niko od njih. Samo je doktorov sin uvideo istinu.
To je bilo očito iz očevih beleški.
Trovanje ludim medom. Baš kao Mitridat iz njene opere.
Kralj otrova.
Čitao sam o tome u jednoj od njenih knjiga u biblioteci.
Stoga, testirao sam teoriju. -Ti si poslao ucenjivačko pismo.
I još jedno.
Možda možemo iskoristiti novac iz tvog madraca.
Da olakšaš sebi savest.
Preživljavali smo i pre gospe Rejnolds. Možemo mi i bolje od preživljavanja.
Obećavam da ćemo otići u Ameriku. Hoćemo. -Pođite s nama, vas dvoje.
U policijsku stanicu? -Mi, kući. Vi, u Ameriku. Misuri, koliko razumem.
Karta za dvoje. Možemo da pomognemo oko toga.
Hvala.
Mnogo hvala. -Ostavite malo prostora za Leopolda, molim.
Rešili ste slučaj. Ali imali ste pomoć, zar ne?
Čuli ste je.
Srećno, prijatelju. -Ne brinite,
ljudi koji umru u ovoj kući uvek se vrate.
Videću ih opet.
Vidimo se uskoro, tata.
Neću da se izvinjavam. Upropastio si mi knjigu.
Nemam dokaza. Moram da je ponovo napišem.
Sve dok ne uključuje moje ime. -Nikad više ne želim da čujem tvoje ime.
Samo je kuća sada. Sve je demistifikovano sada.
Ali ti imaš pogled čoveka koji veruje. Video si nešto.
Bio sam nadrogiran.
Moja podsvest je sakupila činjenice pre razuma.
Video si. Znaš.
Samo znam da se ne možemo sakriti od svojih duhova.
Bili oni stvarni ili ne,
moramo...
da se pomirimo s njima.
I da živimo život. Nekako. -A kako ćeš ti da živiš život?
G. Poaro?
Vaši roditelji su umrli ubrzo jedno za drugim. Onda, vaš brat.
Vaš pouzdan doktor je voljeni porodični prijatelj.
Vaš brat je bio neoženjen, kao i vi. Nema drugih rođaka.
Vaša porodica nije prokleta.
Ubeđen sam da je vaš brat dodao kodicil svom testamentu
imenujući vašeg doktora kao korisnika,
ako svi članovi vaše male porodice umru.
Nakon čega ubeđen sam da ih je ubio,
tvrdeći da su umrli prirodnom smrću.
A vaš život je sledeći u opasnosti. Možda želite da sednete.
Molim vas.
Ispravite me ako grešim, gospodine, vaš doktor je bio porodični prijatelj?
Igrali ste se zajedno kao deca. To je jasno.
Međutim, vaša majka vam je bila bliža, zar ne? -Da.
Preveo: Bambula
ZASNOVANO NA ROMANU AGATE KRISTI "ZABAVA U NOĆI VEŠTICA"