ЗАКЛОПОТАНИЙ БОБЕР
Вітаємо у магазині.
Ви - заклопотаний бобер?
Ні, я не заклопотаний бобер.
МОТУЗКИ
Ви бобер-постійний відвідувач?
Приєднуйтеся до нашої програми лояльності.
Скористайтеся нашими пропозиціями.
Не забувайте:
якщо потребуєте допомоги, зверніться до Бобра.
Агов. Пане, вам допомогти?
Гадаєш, я не знаю, як відрізати мотузку?
Ні, просто зазвичай ми робимо це для вас.
Гадаєш, я поріжуся, стечу кров'ю та подам заяву в суд?
Ні.
Тоді допомога мені не потрібна.
Чудового вам дня.
Я заклопотаний бобер.
Ідіот.
Знайшли все, що сьогодні шукали?
Так.
Добре.
Погляньмо.
З вас 3.47.
Ви порахували за шість футів мотузки.
Так, ціна - 99 центів за ярд.
Я взяв не два ярди. А п'ять футів.
Так, але ціна не за фут. Ціна за ярд.
Дев'яносто дев'ять центів за ярд - це 33 за фут, помножити на 5 - це 1.65.
Ви взяли з мене один долар і 98 центів.
У вас добре з математикою.
Ні, я розумію, але я не можу занести в комп'ютер так, як ви кажете.
Що це, в біса, за комп'ютер, нездатний до простих розрахунків?
-Покличете менеджера? -Він на обіді.
Обід. Обід - єдине, що зараз хвилює людей.
-Є ще хтось з керівництва? -Хочете, покличу заступника?
-Так, покличте заступника. -Добре.
Агов, Тейлор?
Тейлор? Підійди на касу.
Ну що там?
О, Тейлор.
Це заступниця? Скільки їй років?
Ти не мала б зараз бути на уроках?
Перепрошую, що?
Слухайте, я маю дрібні гроші.
Я заплачу зайві 33 центи за вас.
Пане, мені не потрібні ваші 33 центи. Річ не в тридцяти трьох центах.
Річ у тому, що я купую п'ять футів мотузки, бо мені потрібно п'ять футів.
І я не маю платити за шість, якщо шість мені не потрібно.
Вам потрібен ще один фут мотузки?
Тільки не знову це.
Невже так важко?
ЯКЩО ВИ ТУТ НЕ ЖИВЕТЕ, НІКОЛИ НІЧОГО НЕ ВИКИДАЙТЕ В ЦІ БАКИ!
Велосипед сюди.
Агов! Якого біса?
Він мій.
-Він має стояти біля стійки. -Я відійшов на пів хвилини.
Наступного разу я віднесу його до бюро знахідок.
Старий буркотун.
Боже.
ПАРКУВАННЯ ЖИТЕЛЬ БІРЧВУД ІСТЕЙТС
Не на дзеркалі.
Агов, Отто!
Ось так.
Агов!
БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ДАЙ&МЕРИКА
Хай цей малий щур хоч ще раз спробує напісяти на моїй доріжці.
-Я знаю, це ти. -Не зважай, Принце.
Він невихований старий грубіян. І він гадки не має, хто це був.
Це був хтось із вас.
І передай своєму хлопцеві-нездарі, щоб він припинив робити розтяжку у всіх на очах.
Заради Бога, він виглядає, як чотирнадцятирічний румунський гімнаст.
Нумо. Забирайся геть.
Геть.
ІНЖЕНЕРНИЙ ВІДДІЛ
А ось і він, велика людина власною персоною.
Це що таке?
Торт на честь виходу на пенсію. Назви, як тобі до вподоби.
СІМПСОН РЕІНФОРСІНГ ІНК. ВІТАЄ НАСОЛОДЖУЙСЯ!
«Насолоджуйся».
Чим саме?
Рештою свого життя. Знаєш, ми хотіли...
Відсвяткувати?
Так! Тобто, ні.
Влаштувати тобі гарні проводи.
«Гарні».
Нумо, Отто.
Ти ж сам вирішив піти.
І ти отримав непоганий пакет вихідної допомоги.
Ти зняв мене з операцій.
Ти скоротив мої години.
Ти призначив Террі, якого я вчив, моїм керівником.
Террі, який без свого телефону не може назвати, який зараз рік.
Тож, так, я взяв пакет вихідної допомоги.
Мені шкода, що ти це так сприймаєш.
Нам усім довелося пристосуватися після об'єднання.
Але ти роками був дуже цінним співробітником у цій компаній, тож...
Це так. Такий надійний.
Ми сумуватимемо за тими твоїми розкладами.
За Отто!
-За Отто! -За Отто.
Гаразд, Отто. Хочеш шматочок свого обличчя?
Хто хоче їсти?
ДОРОГА НЕ ПРОЇЗДНА ЛИШЕ З ДОЗВОЛОМ - НЕ ПАРКУВАТИСЯ
Ти диви.
Ні, ні.
Гей, гей, стривай!
Ні, ні, ні. По цій дорозі без дозволу їздити не можна!
Я не паркуюся. Я лише закинула посилку.
На знаку нічого не написано про посилки, чи не так?
Тут написано «дозвіл», а ти його не маєш.
Це не проїзна дорога.
Пане, гарного дня.
Коли ти сюди приїжджаєш,
хтось з місцевих через тебе не може припаркуватися біля дому!
Інші хлопці цього не роблять. Хлопці на білих вантажівках.
Чому завжди ви, коричневі?
І це зараз не расизм!
Алло.
Добридень. Перепрошую, мене чути?
Так.
Це Сюзан.
Яка Сюзан?
У мене чудові новини щодо вашого медичного страхування.
О, ні, ні, ні. Робот, робот, робот!
До кого мені звернутися, щоб цей номер від'єднали від лінії?
Це послуги вашого рахунку.
Ви мене перемкнете чи треба натиснути на кнопку?
Я слухав цю музику сім хвилин.
Перепрошую, пане Андерсон.
Я хочу відмовитися від електроенергії у цьому будинку.
-Ви переїжджаєте? -Ні, я відмовляюся від рахунків.
А-Н-Д-Е-Р-С-О-Н.
А чому ви не можете повернути гроші за шість днів?
О-Т-Т-О.
А, така політика.
Що ж, а моя політика така, що, коли я платитиму за газ ще шість днів,
тоді я ще шість днів ним користуватимуся.
Тоді домовилися.
Ідіоти.
Добре.
Так, так, так. Стоп. Так.
Добре. Так. Стоп.
Назад. Тебе не видно, обережно. Використовуй силу.
Добре, добре. Ні, ти заїжджаєш на тротуар.
Добре.
Назад, назад, назад.
Виїжджай.
Стій, стій.
Дідько.
Що він, в біса, робить?
Отож! Саме так! Я теж так кажу!
Гей, тут не можна їздити.
Я не їжджу. Хіба я за кермом? Ні.
Не можна заїхати на цю вулицю без дозволу.
Ні, в нас є дозвіл на паркування. Ось. Бачите?
Дідько, як він у тебе опинився?
Ну, я маю машину.
Ми винаймаємо тут житло. Ось, у 206-му.
У 206-му.
Але це не дає вам дозволу паркувати трейлер біля входу.
Ні, я хотів припаркуватися паралельно.
Паралельно до чого?
Так, вийшло не дуже, еге ж?
Спробую ще раз.
О Боже мій.
Гаразд.
Добре. Добре!
Рухайся назад. Рухайся назад.
Тепер трохи більше.
Добре, я зрозумів.
-В інший бік, але спершу в той. -Легко.
Екзактаменте.
-Тихо, тихо. -Добре..
Ні. Ні, ні. Що? Ні!
Ні, ні! Стій! Стій, стій!
Стій! Стій. Виходь з машини.
-Виходь з машини. -Вибачте.
Як ти дожив до своїх років, що
не вмієш дати назад з прицепом.
Господи, однолапий пес із катарактою впорався би краще.
І звісно ж, автомат. Дай мені ключі.
О, вони у підстаканнику.
Запускається кнопкою.
Ні, я знаю.
Дідько, що це таке?
Це радар.
Трейлер надто близько до машини.
Тому він біпає, але...
Гаразд.
Привіт.
Як тебе звати?
-Отто. -Отто?
Отто. О-Т-Т-О.
Я Еббі, О-Т-Т-О.
А я Луна.
Приємно познайомитися.
О, непогано, еге ж?
Він зробив це з першої спроби, га?
-Перфекто! -Дякую, пане.
Той, хто думає, що йому потрібен радар, щоб їздити,
взагалі не має бути водієм.
Таким людям треба заборонити радіо.
Я б так сказав.
А дозвіл має бути на дзеркалі. А не в кишені!
-Добре, добре. -Зрозумів.
-Бувайте! Дякуємо! -Дякую, пане. Це дуже люб'язно.
Ідіот.
Усі готові?
Добре.
Гаразд.
Принеси свої речі, добре?
Нумо, серденько.
Чікітіта, візьми свої речі.
МАЙСТЕР І МАРГАРИТА
Скільки ще місця на полицях?
Три полиці.
-А скільки ще коробок з книжками? -Сім-вісім.
«Тоді я змайструю ще одну шафу для книг».
Тоді я змайструю ще одну шафу для книг.
-Вітаю. -Привіт.
Привіт. Отто.
Правильно? Так?
Отто.
Так, я так і сказала. Ні? Як я сказала?
Неважливо, що ти сказала. Отто. О-Т-Т-О.
-Отто. -Отто.
Отто. Ага, читається однаково і навпаки.
-Отто. -Отто, Марі.
Просто таке ім'я не часто чуєш .
Я чую.
Добре. Якщо ми завадили, ми можемо прийти іншим разом.
Що вам треба?
Я принесла вам їжу.
Навіщо?
Бо ви виглядаєте зголоднілим.
Ось чому ми так добре ладнаємо.
Вона любить готувати, а я люблю попоїсти.
Хай там як, ми просто...
Ми хотіли нормально представитися,
бо ж ми будемо сусідами, отже...
-Отже... -Добре.
-Бувайте.
Мене звати Марісоль.
А я Томмі.
Отто.
Ти завжди такий нетовариський?
Я не нетовариський.
-Я б сказала, трошки нетовариський. -Ні, це не так.
-Трохи. -Це не так.
Ні? Ну добре, не так.
Ні, ні, ні, ні. Ти не нетовариський.
Кожне твоє слово - мов теплі обійми.
Це правда.
Смачного.
Що це?
Будь ласка, обережно з сальсою.
Це пойо кон моле.
Дуже смачне.
Це мексиканська страва.
Я мексиканка.
Я народилася в Сальвадорі, бо мій тато звідти.
Але моя мама мексиканка, тож ми спершу переїхали до Мексики, а потім...
-А ти? -Я ІТ-консультант.
А, я з Анагайму.
З Анагайму.
Так, з Анагайму.
Так. Ель Пасо.
Так, добре, я маю важливі справи.
Перепрошую, пане Отто.
Може, маєте пайковий ключ і могли б мені позичити?
Напевно, гайковий ключ.
Ні, пайковий.
-Гайковий ключ. -Пайковий ключ.
То правильно «гайковий»? Гайковий ключ.
Гайковий.
Цілий ранок, «Пайковий ключ, пайковий ключ».
Люба, пайковий, повір мені.
Усі мої знайомі кажуть «пайковий».
-Усі твої знайомі помиляються. -Та ну? Заґуґлити?
О Боже.
Заґуґли! Заґуґли!
Заґуґли. Вікіпедіале. Вікіпедіале.
Дай свій телефон.
Не мій. У тебе є свій.
Ти знаєш, який тобі потрібен розмір?
Просто звичайний розмір.
Бери комплект.
-Дякую. -Дякую.
Ми підемо, бо у вас справи, тож...
А тобі чого, га?
Хіба вона не прекрасна, синку?
Ця «Шевроле» для тебе.
Надійна.
У цьому світі надто мало надійних речей.
Тату, це Отто.
Уже досить, любий.
БУКЕТИ ЗІ СВІЖИХ КВІТІВ ДВА ЗА 8 ДОЛАРІВ
Два за вісім доларів?
Може, треба просто кинутися під машину. Це спрацює.
Знайшов квіти, які ти любиш.
Рожеві.
Була хороша пропозиція.
Знижка. Два букети за вісім баксів.
Вибач, що я не приніс їх раніше.
Я відволікся.
На нових сусідів.
Придуркуватий чоловік.
Не відрізнить гайкового ключа від бурундука.
Звісно, винаймають.
Жодних зобов'язань.
СОНЯ
Знаю, знаю. Може, поки не можуть дозволити собі придбати.
Але що вони робитимуть, коли ці негідники-забудовники
вирішать знести їхній будинок
та нашвидкуруч набудувати маленькі та дешеві будиночки, га?
А так і буде, кажу тобі.
Вони вже їздять прямо за воротами,
їздять по траві.
«Дай&Мерика».
Який ідіот вирішив, що це гарна назва для компанії нерухомості?
Звучить як «помираюча Америка».
Так і є, звісно ж.
Вже навіть неможливо купити нормальний гак.
Або мотузку по футах.
Усе не так, коли тебе немає вдома.
Наступний.
Схоже, у вас гіпертрофічна кардіоміопатія,
тобто, генетично зумовлене потовщення...
Я знаю.
У мого батька таке було.
Що ж, у вас попереду ще вдосталь часу,
але, на жаль, ваша військова кар'єра на цьому завершується.
Наступний.
Один зворотній квиток до Пітсбурга.
З вас один долар десять центів.
Дякую.
Проходьте.
Гей, ви загубили книжку!
Пані, ви загубили книжку! Гей!
Це моя?
Що?
Так, я побачив, що ви її загубили, тож...
«МАЙСТЕР І МАРГАРИТА»
Дуже дякую.
Я на середині. Я засмутилася б, якби не дізналася, чим закінчиться.
Ось. Може, сядете поруч?
Я Соня.
Я Отто.
Так звали мого батька.
Я зараз їду до батька.
Я їжджу до нього щочетверга.
А ви часто їздите цим потягом?
Ні, мені треба було в місто на армійський медогляд.
О Господи.
Напевно, це складно, - не знати, що на тебе там чекає.
-Коли ви вирушаєте? -Я не...
Поки ні.
Квитки, будь ласка.
Дякую.
Добре, дякую.
Здається, ви сіли не на той потяг. Цей прямує на схід.
Я, напевно...
Вийду на наступній станції.
Скільки з мене?
Один долар 75 центів.
Один.
Ось. У мене є дрібні.
Дякую.
Прошу. Гарного дня.
Зайвий четвертак.
1964-го року випуску.
Чисте срібло.
Тоді лиши собі. На щастя.
Так, на щастя.
ДЯКУЮ ЇЖА БУЛА ЦІКАВА
Агов, Отто! Трохи запізно для ранкового обходу, ні?
Ні.
Ні? А ти хіба не мав би бути на роботі?
Ні.
О. Круто. Може, тоді зайдеш на ланч?
Ланч.
Ага.
Ні, ні.
Що ж, буде свиняча вирізка, якщо раптом передумаєш!
Ні, ні, ні, ні.
Агов, перепрошую.
Це був ти.
Це приватна дорога, і ці ворота мають стримувати рух автівок.
Щоб водії-ідіоти не їздили по газону.
Гаразд. Я винен. Я з «Дай&Мерика».
Я надішлю садівника, щоб він все виправив, гаразд?
Буде як новенький. Навіть ще кращий. Гарного дня.
Правила тут не просто так.
Я знаю, що ви задумали.
Гаразд, пане Андерсон. Як скажете.
Стережіть свій район.
Ану геть звідси, малий негіднику!
Нумо. Так.
Геть звідси!
Жбурни ще хоч один камінець,
і, присягаюся, я закину твого песика на дах.
Ні, я не у ваш дім кидаю. Цей кіт подряпав Принца.
Я приб'ю цього гівнюка.
Ні, не приб'єш.
А вам яка різниця? Він бездомний.
У нього, певно, купа всіляких хвороб.
Як і в тебе, швидш за все. Але я не кидаю в тебе каміння.
Енді.
-Що таке? -Ти чув, що він зараз сказав?
Я розповідала, як він зі мною говорить.
Тікай звідси, поки можеш.
Я тобі не друг.
«Дай&Мерика» кажуть, що виселять усіх старих з цієї вулиці.
Пошвидше б!
Привіт.
-Що тепер? -Просто хотів віддати ключі.
-Знайшов свій з меблевого комплекту. -Вітаю.
А я зробила тобі сальпорез де ароз.
Це курка з кротом?
Ні. Це сальвадорське печиво. Улюблене печиво мого тата, тож...
Дуже смачне. Вам сподобається.
Так, бо я їх робила.
І ще, Отто, хотів запитати, може, маєте драбину, щоб позичити?
У нас вікно заклинило.
А навіщо тобі драбина?
Ну, це он те вікно.
Не відкривається.
І ти хочеш відкрити його ззовні?
Так. Саме так.
Візьму пальто.
Гаразд. Дякую.
Мені подобається, як він махає.
Зробімо йому руки.
-Добре. -Аніто.
Отто, вибач, що турбую, але в нас не працює опалення.
Зможеш зайти подивитися?
Спробуй прокачати радіатор.
І як це зробити?
Прокачати радіатор.
Отто. Не будьте грубіяном.
Я не грубив.
Що ж, з Отто інколи важко зрозуміти різницю.
Так.
До речі, ми нещодавно переїхали до 206-го.
-Я Марісоль. -Я Томмі.
-Вітаю, люба. -Приємно познайомитися.
Я Аніта.
Мій чоловік, Рубен, раніше займався опаленням.
Але ми завжди знали, що прийде день,
коли він більше не зможе виконувати хатні справи.
Можливо, Рубену варто було задуматися над цим, коли він організовував бунт.
Це було давним-давно.
Бунт?
Це було непорозуміння.
Це був бунт.
Отто, ви б не могли спустити повітря з радіаторів Аніти?
Ні. Бо це не повітря.
Його прокачують.
-Люба, поглянь на цю рампу. -Це Соні.
-Нам треба таку для трейлера. -Постав на місце!
Постав на місце! Хто дозволив тобі її чіпати?
-Вибачте. -Усі, геть звідси. Йдіть, йдіть.
Бери драбину і забирайся. Геть. Усі ви.
-Добре. -Дякую.
Обережно.
Так. Так.
-Дякуємо! -Дякуємо!
Ні. Що ти тут робиш?
Як ти тут опинився? Нумо, нумо.
Нумо. Геть! Геть звідси.
Ні, забирайся. Геть звідси.
Нумо, геть.
Гей.
Відпусти!
Відпусти.
Подряпаєш мене - я тебе вкушу.
Це буде тобі наукою.
Дурний кіт.
-Привіт, Отто! -Привіт, Отто!
О-Т-Т-О.
Отто.
Я позичав тобі шланг у серпні.
Якщо повернеш, я прокачаю тобі радіатор.
Заходь.
Ці твої нові сусіди досить милі, ти так не вважаєш?
Милі.
Що ж, можливо, досить скоро в тебе з'являться й інші нові сусіди.
Ці люди з компанії кажуть нам...
що ми з Рубеном маємо виселитися.
Ні, це повна маячня.
Будинок їм не належить. Він твій.
Так, я так і сказала.
Вони говорили з нашим сином, Крісом.
Тепер він каже, що я більше не можу доглядати Рубена,
що він має переїхати у спеціальний заклад.
А я - в будинок для людей похилого віку.
Що Кріс у цьому тямить? Він ідіот. Завжди ним був.
Вони не можуть тебе ні до чого примусити.
Він взагалі знає, що ми тут?
Звісно, знає.
Не дай йому обвести себе навколо пальця.
Він досі тут.
Я пошукаю твій шланг.
Усе в районі йде шкереберть останнім часом.
Навіть організації власників домогосподарств більше немає.
Немає нікого, хто б керував усім.
Як ми це робили.
І дещо уточню...
Я тобі досі не пробачив.
Я просто не знав, що ти так швидко занепадеш.
Тепер...
вони руйнують усе, збудоване нашою важкою працею.
Я ще навіть не пішов, а вони вже намагаються нас позбутися.
Що ж, я не збираюся мовчки спостерігати за цим.
Я їду.
-Назавжди. -Готовий до ланчу?
-Зробила кукурудзу, як ти любиш. -О, дякую.
Дякую, Отто. Вибач, що так довго не віддавала.
Залишишся на ланч?
Так, Аніта приготувала свинячу вирізку.
Ні, я маю багато невідкладних справ.
Рубене, що ти робиш, любий?
-Віддай. -Що ти робиш?
-Віддай.. -Рубене. Рубене.
-Від... -Що ти робиш?
...дай.
О Боже.
Спробуй привідкрити зсередини.
Вище, ніж я думав.
Трохи паморочиться в голові, люба.
Схоже, нам доведеться сісти на наступний.
Отто.
Так звали твого батька.
Ти запам'ятала.
Ти мав повернутися у військовий центр?
Ні, я хотів віддати тобі гроші за квиток.
Хіба не було б люб'язніше запросити мене на вечерю?
Ходімо?
Так, ходімо.
Ти...
...запізнилася на 15 хвилин.
Та ну?
Отже, що тебе цікавить?
Тобто, цікавить...
Що ти обожнюєш?
Машини. Двигуни.
Дізнаватися, як усе працює.
За що відповідає кожна деталь в автомобілі.
Це важче, ніж люди уявляють.
Карбюратор змішує бензин з повітрям у правильній пропорції,
а свічка запалювання запалює цю суміш,
яка рухає поршень
та шатуни і привідний вал...
Звідки ти стільки знаєш про автівки?
Від свого батька.
Ми говорили тільки про це. Він був хорошим татом.
Надійним.
Він помер.
Два місяці тому.
Це було несподівано.
Мені шкода.
А твоя мама?
Майже її не пам'ятаю.
Лише як почувався, коли її не стало.
Чому ти не їв основну страву?
Я поїв удома.
Навіщо?
Щоб ти могла замовити, що захочеш.
Слухай, я збрехав тобі.
Вибач.
Я не в армії. Не пройшов медогляд.
Якби пройшов, принаймні, я б зараз мав роботу, на що я розраховував.
Але не маю.
І я не знаю, що мені робити.
Мені треба йти.
Отто!
Іду.
Іду!
Що? Що тобі треба?
-Що ти тут робиш? -Що ти робиш?
-Шукаю тебе. -Що ж, ти мене знайшла.
Ти б міг відвезти мене до лікарні? Будь ласка?
Томмі впав з драбини, і його щойно забрала швидка.
Що ж, ти можеш і сама сісти за кермо того тостера, який ви звете автівкою.
Я не маю посвідчення.
-Скільки тобі років? -Тридцять.
І в тебе немає водійського посвідчення?
У мене є дозвіл на водіння.
Я просто ніколи не доходила до інших частин.
Скільки є інших частин?
Будь ласка!
Увага! Будь ласка, послухай!
Томмі в лікарні, можливо, він помирає, поки ми базікаємо.
То ти відвезеш мене до лікарні, чи мені йти на автобус?
-Я відвезу тебе до лікарні. -Дякую..
Хіба так важко?
Куди ти?
Приведу дітей!
Дітей?
ШПИТАЛЬ ДЮКЕЙН
Тримай мене, тримай мене!
Бам! Ні, ні!
Шмяк, шмяк, шмяк.
Ці ляльки.
Це якісь супергерої?
Лучадор - це борці. Так.
Борці.
-Я знайшла книжку пана ведмедя! -Я бачу.
Вона хоче, щоб ти їй почитав.
Точно.
«Де ти є, ведмежатко мале?»
«Де ти є, ведмежатко мале?», каже пан ведмідь.
«Де ти є, де ти є, ведмежатонько моє?»
Ні, говори як ведмідь.
Ведмеді не говорять.
А цей говорить.
«Де ти є, де ти є, ведмежатонько моє?»
«Де ти є, ведмежатонько моє, чи на дерево залізло?»
Ні, це сова!
«Нікого тут нема, тільки я і це маля».
«Де ти є, ведмежатонько моє, чи у землю ти зарилось?»
Я не мале ведмежа.
Я Беппо!
-Привіт, Беппо! -Привіт, Беппо!
-Хочете, покажу фокус? -Так!
Взагалі-то, я читав їм книгу.
«Взагалі-то, я читав їм книгу»,- пробурчав пан ведмідь.
Позичите монетку, пане ведмедю?
Так, так, так, будь ласка?
Будь ласка, будь ласка, будь ласка?
Так, так, так!
Але поверніть.
Звісно.
Цей костюм навіть не належить йому. Він належить шпиталю.
Він за це заплатить.
Беппо приносить радість. Він працює на волонтерських засадах.
Отто. Що ти, в біса, зробив?
Нічого.
Абуело, Отто вдарив клоуна.
-Я цього не робив. -Так, робив.
Абуело Лучадоро!
Лучадоро!
Клоун сам винен.
Куди вона дінеться?
Ось так.
Подуй.
Овва! А ось вона!
-Як ти це зробив? -О, це магія.
Дякую.
Магічного вам дня!
-Бувай! -Бувай, Беппо!
-Дякую. -Стривай.
Це не моя монетка.
Ну, вона з вашого вуха, тож це ваша проблема.
Ні, це не моя монетка.
«Ні, ні, ні. Це не ваша монетка».
Слухай, я дав тобі монетку за умови, що ти мені її повернеш.
-Хочеш долар? -А ти підмінив монетку.
-Старий фокус. -Ти дав мені цю монету.
Отто втрапить у халепу?
-Це просто монетка. -Ні, не просто.
-Бачиш мідь? -До чого тут це.
-Я дав тобі монетку 1964-го року. -Заспокойся.
Поверни мені її! Де вона?
-Вона в тебе! У тебе! -Офіцере, допоможіть
Сто двадцять дев'ять. Справа з клоуном.
Де вона?
Відпустіть клоуна! Пане! Пане!
Ага! 1964.
Де моя іграшка?
У тебе в наплічнику.
У якій кишені? Тут мільйон кишень.
Що?
Мій батько теж так усміхався.
Я не усміхаюся.
Саме так.
Не треба було грубити клоуну.
-А як там Пайковий Ключ, він іде? -Погляньте!
-Агов, народе! -Мам, он він!
Розверни машину, будь ласка, підберемо його.
Отто!
-Дякую, що підвіз. -Бувай, абуело Лучадоро.
-Дякую, Отто. -Ага, на добраніч.
-Бувай! -Ще раз дякую, Отто.
Що ж, бувай.
Так, панянки.
Ходімо.
Поглянь на свою нову ногу! Схожа на ногу робота.
Отто!
О Господи, він помер?
Ні, він, напевно, заснув.
Отто. Ні, ні, ні, будь ласка. Будь ласка. Витягни його.
А чому ти не можеш?
Бо я вагітна. Коти - це ризик, у мене починається токсикоз.
Що ж, він якось сюди потрапив. Він сам звідси вибереться.
Чому ти такий?
Я погано ладнаю з котами.
Агов, друже. Що відбувається
Джиммі, Джиммі. У нас тут...
О ні!
Ми зігріємо тебе, друже!
Так. Обережно.
О ні.
Я тебе тримаю.
Він такий холодний.
Куди йдемо?
Ні. Але ні. Токсо. Отто.
Добре, ходімо. Я тебе тримаю
Отто. Відчини двері.
Усе добре, друже.
-Усе буде добре, чікітіто. -Бідолашний.
Так. Усе добре.
-Сніг по всій підлозі. -О, вибач.
О Боже, тут так холодно.
Добре, як щодо цього? Будь ласка?
Ні, ні. Не чіпай це пальто. Воно лишиться там.
-Гаразд. А можеш принести ковдру? -Для кота?
-Усе добре. Тримаю. -Що ти робиш?
О, тепло тіла творить дива. В мені багато тіла та тепла.
Я увімкну духовку.
Не пхай цього кота в мою духовку.
Ні, я просто хочу трохи прогріти цей дім.
Стільниця така низька. Де ти її взяв?
Сам змайстрував.
Для Соні. Моєї дружини.
Вона теж низенька?
Соня померла.
Але ж вона й чудово готувала, правда?
Колись я постійно тут їв.
Пробач.
Ну, тепер ви підете?
У мене є справи.
Був радий побачитися, як завжди.
Ой, а хто дивитиметься за цим хлопом?
Ти.
Гаразд.
Спитай мене правильно.
Було так прекрасно.
Так, тепер я хочу їсти. Хочу їсти.
ВІТАННЯ ВИПУСК ІНЖЕНЕРІВ 1978
Погляньмо.
Факультет Інженерії
«Цим документом Наглядова Рада засвідчує, що Отто Андерсон
виконав усі вимоги для здобуття ступеню бакалавра з інженерії...»
А ти б не хотіла якось...
одружитися?
-Бо якщо так... -Поглянь на мене.
Спитай мене правильно.
Ти...
Ти станеш моєю дружиною?
Так.
Так!
Так.
Так! Так!
-О Боже! -Викличте хтось 911!
Він упав!
-Допоможіть йому! -Камеру на нього. Ні, знімайте відео.
Ох, заради Бога.
-Хтось щось зробить? -О Боже, він упав!
-Витягніть його з дороги. Допоможіть! -Гей! Рухатися можеш?
Ворушись! Нумо! Вставай!
Мені хтось допоможе?
-Нумо. -Знімай, знімай, знімай.
-Зроби фото. -Тримаю його. Я бачу його.
Збільш обличчя.
-Розкажіть, що сталося. -Ми йшли в музей...
Поглянь на мене.
Привітайся.
Видихни, Отто.
Тримай мене за руку.
Бери руку.
Бери мене за руку!
Агов, ти з глузду з'їхав? Ти міг вбитися.
Пане, ви врятували йому життя.
Він врятував життя тому хлопу.
Ви неймовірний. О Господи.
Це було неймовірно.
-Хай там як. Стежте за нами. -Хай там як. Стежте за нами.
Ти хочеш налякати мене до смерті?
Поглянь.
Еббі захотіла намалювати свого нового сусіда.
Вона хоче, щоб це було в тебе.
Це ти.
Завжди малює тебе яскравим.
Тобто, «завжди»?
У мене є дуже добра ідея.
Ти можеш бути моїм інструктором з водіння.
Ні.
Ні, ні, ні.
У мене немає на це часу.
Але не хвилюйся, я платитиму за бензин і таке інше.
Агов, ось і ви. А я вас повсюди шукаю.
Привіт, Джиммі. Що ти робиш?
-Кіт там? -Так.
О Боже! Заспокойся, друже.
Йому це взагалі не подобається.
Випусти його з коробки.
Добре. Вибач, друже.
Ти що придумав? Вивів його на прогулянку?
Ну, мені довелося принести його назад. Я забув, що в мене алергія.
Тож...
-Ох, Джиммі. -Так, так.
Я додав вівсянки, але це взагалі не допомогло.
Знаєш що, ходімо зі мною. У Томмі є минулорічний рецепт.
-Він розворушив бджолине гніздо. -Точно?
-Не хочу вас турбувати. -Усе добре.
-Не чухай. -Трошки хочеться.
Агов, агов, а що з котом?
Схоже, він тепер твій, Отто.
Люби його.
Забирайся в коробку.
Вибач, що я ще не приєднався до тебе.
Виявилося важче, ніж я думав...
І тепер він поселився в мене.
У мене є кіт.
Треба з'ясувати, що з ним робити.
А тоді я прийду до тебе, Соню. Обіцяю.
Я сумую за тобою.
О, ні, ні, ні.
Ти не займеш моє ліжко.
Ось твоє ліжко.
Чи ти ліпше спатимеш надворі,
знову в снігу?
Я можу це влаштувати.
Ти будеш найкращим татом, про якого наші діти можуть мріяти.
Агов! Агов!
Що?
То ось для чого ти використовуєш цей велосипед?
Так. Це моя робота.
Обслуговувати столики та наливати бензин - оце робота.
Я також працюю в нічну в піцерії, а по вихідних у комісійному, тож...
А ви пан Андерсон, так?
Ви раніше ходили на презентації до школи.
Це коли?
Пані Андерсон учила мене.
Вона була першою, хто не ставився до мене, як до дивака,
бо я трансґендер.
Першою, хто використовував моє нове ім'я.
Вона і інших вчителів попросила це робити.
Це допомогло мені в школі.
Я більше це тут не лишатиму.
Агов.
Як тебе звати?
-Малкольм. -Малкольм.
Отто.
Приємно познайомитися, Отто.
Агов!
Отто! Гарні новини.
Енді вчить мене водити авто.
Неправильно.
-Дякую. -Звісно.
-Гаразд. -Добре.
-Бувай. -Бувай.
Паркуйся!
Ти досі їдеш! Це автомат.
Ти досі їдеш. Ти маєш перемкнутися на паркування.
Як?
Бувай!
-Допоможіть! -Іду!
Рятувати принцесу!
-Гаразд. Іду! -Отто!
Отто прийшов! Мама зробила сальпорес.
Гей, Отто. Заходь.
Я не можу мовчки дивитися, як один ідіот вчить іншого керувати.
Ти. Вдягай пальто. Час уроку.
Що?
Ти мене вчитимеш? Справді?
Отто, дякую!
Дякую.
Зараз вийду!
Це дуже, дуже мило з твого боку, Отто. Дякую!
Я якось пробував.
Народ, добре.
Бувай, Отто!
-Мама їде в поїздку. -Обережно, люба.
-Бувай, мамо! -Бувай, люба.
Веселіться!
Бувай, мамо!
Гаразд.
Більше без дорослих. Нумо!
Отто, можемо сісти в нашу машину?
Бо я водила лише автоматами.
Ні.
Я вчу тебе водити авто. Сідай.
Отже, червоне світло. Тобі треба буде зупинитися.
Так, але я тримаю зчеплення, правильно?
Тримаєш зчеплення, а тоді тиснеш на гальма.
-Тиснути на гальма чи на зчеплення? -Ні, зчеплення тримай.
Тисни на гальма, а я на зчеплення.
Зчеплення і гальма. А тепер гальма.
-Гальма. Гальма. -Ні. Ні.
-Не кричи на мене. -Я на тебе не кричу.
За зчеплення, за, за!
Ми зупинимося, і...
Зчеплення і гальма. Гальма. Гальма. Гальма.
Машина зупинилася. Не вріжся! Гальма, гальма!
Так. Гаразд, відпусти.
О Боже.
Гальма.
Зчеплення і гальма.
Я у цьому відстій.
-Відстій. -Ти вчишся.
О Боже, я ледь не в'їхала в автівку. Ось так.
Нічого. Це гібрид.
Гібрид, гаразд.
-Так, треба від'їхати назад. -Ні, ні, ні. Ні.
-Усе добре, стій на місці. -Але я дуже близько.
-Неважливо. -Не треба від'їхати?
Просто чекай на зелене світло.
Ось так. Тисни на зчеплення.
І трохи піддай.
Повільно відпускай зче...
Ти не на передачі.
Зелене!
Натисни на зчеплення, повер... Ключ повертати не треба.
-Їдь! -Просто натисни...
-О Боже мій. -Просто натисни...
Повільно відпусти зчеплення,
-а тоді газуй. -Я не можу..
-Це все, що треба зробити. -Я не можу.
Ні, Отто. Отто, ні.
Що?
Дідько.
Та що з тобою?
Вона вчиться керувати.
Хіба ти колись не вчився керувати?
Заспокойся, старий. Агов, агов.
Я тобі не старий! Сучий ти сину!
Якщо ще раз посигналиш,
це буде остання твоя дія. Зрозумів?
Компренде?
Дідько.
Слухай мене.
Ти народила двох дітей. І скоро третього.
Ти прибула сюди з дуже далекої країни.
Ти вивчила нову мову,
здобула освіту та придуркуватого чоловіка,
і ти тримаєш цю родину разом.
Ти без проблем навчишся керувати.
О Господи, у світі повно ідіотів,
які спромоглися навчитися, а ти не ідіотка.
Тож...
Зчеплення.
Передача.
Газуй.
Їдь.
Так.
Ке буено.
Гаразд, он там є точка.
Просто їдь, паралельно.
за машиною попереду, поки він не порівняється з дзеркалом заднього виду.
«У СТЕНГЛА»
Тепер вирівняйся.
Назад до бордюру.
-Трошки. -Що ж, трошки.
І зупиняйся.
Нейтральна передача.
Гальма.
Ключ.
Оце?
Оце.
І ми саме вчасно.
Є.
Це семлори.
Шведські еклери.
Трохи неохайні.
-Але спробуймо. -Так.
Пальцем.
Як ти знайшов це місце?
Його любила Соня.
Ми приїжджали сюди щосуботи о першій.
А потім? Що?
Їхали додому о другій.
Я мив машину до блиску,
вона перевіряли домашні завдання, готувала та читала книги решту дня.
Які книги?
Її книги.
Я пробував читати деякі з них, але...
Я просто...
Не дуже люблю читати.
Її друзі казали, що ми як день і ніч.
Моє життя було чорно-білим, поки я не зустрів Соню.
Вона надала йому барв.
Мені вона сподобалася б.
Вона мала стільки енергії.
Вона переконала школу розпочати програму
для дітей, які потребували допомоги.
Багато дітей мали проблеми вдома
чи соціальну тривожність.
Але після занять з Сонею,
вони декламували Шекспіра.
Я зустрів одного з її учнів
пару днів тому.
Його звати Малкольм.
Тобі потрібні ще вершки.
Гаразд.
Ми всі добре ладнали, звісно, коли ми переїхали.
Це був наче дар.
Вітаємо сусідів.
-Привіт, я Соня. -Я Аніта.
Соня з Анітою були найкращими подругами.
Тож я взяв свої гайкові ключі...
А ми з Рубеном були багато в чому схожими.
Агов! Пригальмуй.
Багато в чому.
Ідіот.
Але люди змінюються.
Або не змінюються.
Трапляється різне. Люди віддаляються.
Будують стіни. Ображаються.
«ФОРД»
Бозна чому.
Може, всі сказилися через те будівництво.
Знаєш, колись там на горі був ліс.
Тому район називають Бірчвуд.
Тоді вони почали будувати ці всі будинки
та рубати берези.
Вони навіть не розуміли, що роблять, поки ми їм не сказали.
Я і Рубен.
Але це було до бунту?
О, так, так. Тоді ми з Рубеном були друзями.
А потім ми бачили лиш наші відмінності.
«ФОРД»
«ШЕВРОЛЕ»
«ФОРД»
«ШЕВРОЛЕ»
Кілька років потому, їхній син Кріс поїхав працювати в Японію,
і, здається, відтоді їх не навідував.
Вони з Рубеном ніколи не ладнали.
Хай там як, але тоді я вирішив укласти мир.
Рубене.
Агов.
Соня дала мені це давним-давно.
Усе не було нагоди.
Подумав, може, почнемо спочатку.
Гей, хочеш побачити мою нову машину?
Звісно.
Нова модель.
Щойно вийшла.
Вуаля.
«Тойота»?
Ти купив «Тойоту».
«Селіка» з відкидним верхом.
П'ятиступінчастий автомат.
Треба йти в ногу з часом.
Отто!
Не знаю, що сталося з Рубеном, але тоді я його й втратив.
Тобто, людина має відстоювати свої переконання.
Навіть якщо це «Ф-О-Р-Д».
А ви з Сонею колись думали мати дітей?
Що ж, друга година.
Гаразд.
Так.
Хотіла запитати, чи ти не зможеш допомогти нам увечері.
Ми з Томмі ніяк не можемо знайти часу піти повечеряти,
поки не народився малюк.
Я не буду везти вас двох на побачення.
Ні. Ми поїдемо на таксі.
Тоді для чого я вам потрібен?
-Мама, я цього не робила! Для чого? -Робила!
-Віддай! -Спіймай мене!
Народ, пор фавор.
І вчися ділитися усім.
Я не певен щодо цього.
Ні. Не кажи дурниць. Буде весело.
Якщо пам'ятаєш, Еббі має бути в ліжку до дев'ятої, гаразд?
Усе добре?
Отже, код сигналізації, 4491. 4491.
Я ставлю на «Озброєне перебування». Ти бачиш?
Отже, якщо захочеш вийти,
треба натиснути оцю кнопку, і вона вимкнеться.
Я буду тут.
Точно. Так.
Ну, хтозна.
-Будьте добрими до абуело Отто, добре? -Будемо!
Я не бачу тут шоколадного молока.
Додай сиропу. Але небагато. А то вона не засне.
Дай мені молока.
Що це?
Це бісова непотрібна посудомийка.
Тато казав, що хоче пожбурити нею у вікно,
але мама заборонила татові відчиняти вікна.
Голова.
Кабеза.
-Кабеза. -Кабеза.
Добре.
Очі.
Охос.
-Охос. -Охос.
Добре.
Рука. Брасо.
Добре.
Не думаю, що це хороша ідея.
Чому?
Бо ніхто не має шансів проти лучадоро.
Абуело Лучадоро!
Рятуйте, рятуйте.
Ні, чекай, він почав.
-Готова? -Потерти і шмяк!
Потерти і шмяк! Шмяк! Прийом карате!
УНІВЕРСИТЕТ ЛОС-АНД МАРІСОЛЬ МЕНДЕС
УНІВЕРСИТЕТ КАЛІФОРНІЇ МАРІСОЛЬ МЕНДЕС
Овва, жахливо тихо, еге ж?
Агов, народе.
Привіт.
Вона вже спала.
Ну як?
-Добре. -Ти добре впорався, Отто.
Треба погладити собі спинку.
-Дякую, Отто. -Ага.
Виходьте.
Добраніч!
Гаразд.
Як він це зробив?
-Привіт, Отто. -Малкольм.
Невже ти не чуєш, як скрипить ланцюг, коли ти крутиш педалі?
-Мій велосипед старий. -Не звинувачуй велосипед.
Просто треба налаштувати перемикання.
-Що-що? -Систему перемикання швидкостей.
Перепрошую.
-Привіт, я Шері Кензі. -Привіт.
Я соцмережева журналістка.
Я шукаю Отто Андерсона.
Ви впевнені?
Вау. Чудово. Неймовірно.
Як ставишся до нього, так і він до тебе.
Ось. Тримай.
Дякую, Отто.
Не можу повірити, що допомагаю тобі кидати це лайно людям на газони.
Хіба двох робіт недостатньо?
Я накопичую на машину.
-Он як? -Так.
На яку?
«Фольксваґен».
Панянко, ви заблокували гараж.
Пане Андерсон? Мене звати Шері Кензі.
Я соцмережева журналістка, і я...
Що це?
Я знімаю онлайн шоу під назвою «Герої щодня».
Те, що ви недавно зробили на станції - неймовірно.
Ви врятували людині життя.
Ви мене з кимось переплутали.
Ні. Я переглянула відео щонайменше десять разів.
-Це ви. -Відео?
Ви його не бачили?
Один пасажир записав усе на телефон і виклав у мережу.
Дехто в коментарях упізнав вас. Так я вас і знайшла.
У нього вже мільйон переглядів.
Мільйон? Мільйон.
Чому люди не можуть займатися своїми справами?
Бо такі історії, як ваша, надихають.
Якби можна було поговорити з вами...
Ні, у мене багато невідкладних справ.
Я записала відео-послання від того, кого ви врятували.
Вам варто подивитися..
-Отто! Привіт! -Просто потягни.
Доброго ранку.
Готовий до наступного уроку?
-Зараз не найкращий час. -Ні?
Агов? Агов? Гей, я все ще тут!
-Я тебе не закривав. -Агов?
Поверни ручку і двері відчиняться.
Ти ж вже відкривала двері, хіба ні?
Ідіотка.
Отто! Це я.
Вона пішла.
Добре. Я ще не всі справи зробив.
«Соцмережева журналістка»?
Що ці взагалі, в біса, означає?
Купка тупоголових тикають один в одного камерами.
Я гадала, ти добре з цим впорався.
Тобто, коли зачинив її в гаражі.
Це була просто прекрасна стратегія.
Добра робота.
Отто, і ще, я подумала, ти для нас стільки зробив.
-Я теж хочу щось для тебе зробити. -Мені нічого не треба.
Ну, я подумала, ти не відмовишся від смачної їжі. Інколи. Ні?
Те печиво...
Яке? «Сальпоранц»?
Воно непогане. Воно непогане.
І ще, я подумала,
що можу допомогти тобі прибрати вдома і у вітальні,
а також спакувати пальта та взуття Соні.
У цьому немає потреби.
Таке, але це допоможе тобі рухатися далі.
Я не хочу рухатися далі.
Вона завжди буде з тобою.
Але ти ще тут.
Досить.
Коли помер мій тато, моя мама припинила жити.
-Просто припинила, як... -Годі базікати!
-Годі! -Гаразд! Не кричи на мене.
Чому люди не можуть займатися своїми справами? Ідіоти.
Заважають мені на кожному кроці.
Чим більше вони базікають, тим більше знищують спогади про її голос.
Я не хочу стирати Соню зі свого життя.
Вона була моїм усім.
Нічого не було до неї, і нічого не буде після!
Я є.
От сучий син!
Ні, ні, ні.
Зупинись негайно. Зупини машину!
Ти лишив ворота відчиненими? Це ти лишив ворота, так?
Ти єдиний, кому не по цимбалах.
Мені не по цимбалах на правила.
Так, я знаю. Я все про тебе знаю.
В офісі є твоя справа. Ось така.
Я знаю про твою дружину.
Як ти звинувачуєш усіх у тому, що з нею сталося.
Стули пельку.
Більше жодного слова.
Спокійно, Отто. Слухай, я не хочу тебе засмутити,
але тобі дійсно краще жити не самому.
Ми знаємо про тебе більше, ніж ти думаєш, тож...
Піклуйся про своє серце, гаразд?
Що ти знаєш про моє серце?
Агов, що ти знаєш про моє серце?
Ти покидьок!
Отто, Отто.
Отто, що відбувається? Усе гаразд? Ти нормально почуваєшся?
Якщо хочеш допомогти, закрий ворота.
Отто. Отто.
Отто.
Поговори зі мною, Отто. Будь ласка?
Отто.
Поговори зі мною, Отто.
Отто.
Дякую.
НІАГАРСЬКИЙ ВОДОСПАД
Тобі буде гарно.
-Ні. -Ой, та ну.
Сонце, тобі так гарно.
ДІВА ТУМАНУ
Дай руку.
Маля штовхається.
Я зараз.
Соню!
Привіт.
Ось і ти.
Досить, любий.
Ти злий. Я знаю.
І сумний.
Я так само.
Але нам треба жити..
Ну що ще?
Малкольм?
Перепрошую, я не хотів...
Я в тебе не стрілятиму.
Що це був за шум?
Генератор вибухнув і світло вимкнулося.
Що тобі треба? Тут холодно.
Я думав, може, ви дозволите переночувати у вас на дивані.
Тут тобі не готель.
Ні. Вибачте.
А чому не можеш піти додому?
Тато вигнав мене.
У мене є для тебе диван.
До вітальні не заходь. Там треба відремонтувати стелю.
Нагору, у старий кабінет Соні.
То чому він тебе вигнав?
Бо ти тепер Малкольм?
Так, бо я Малкольм.
Бо я вдягаюся ось так.
Забагато читаю. Не люблю спорт. Обирайте, що до вподоби.
Він соромиться мене, бо я транс.
Тоді він ідіот.
Сюди.
Спробуй нічого не чіпати.
Добре.
Що ж...
Доброго ранку. Світла досі немає,
тож я приготував останні яйця, поки вони ще добрі.
Надіюся, ви не проти.
Мені треба робити справи.
Може, спершу хоча б каву?
Так.
Ось.
Трохи яєць?
Не відмовлюся.
Добре.
Цю бляшанку...
сюди.
Почепи це.
Агов, Отто! Ранковий обхід.
Не проти, якщо я приєднаюся? Треба теж привчитися.
Добре.
-Я Джиммі. -Малкольм.
-Радий знайомству. -Я теж.
Так.
Агов, Отто, можемо сповільнитися, якщо хочеш, бо в мене серце калатає.
Так.
Отто, ти чув, що Рубена сьогодні переводять до спецзакладу?
Хто переводить?
Хлопці з «Дай&Мерика».
О Боже.
Вони переконали Аніту продати дім.
Ні, вони уклали угоду з Крісом.
-Кріс? Він не міг так вчинити. -Ні, міг.
Після того, як «Дай&Мерика» дізналися, що в Аніти хвороба Паркінсона,
вони знайшли Кріса та...
-Хвороба Паркінсона? -Так.
І минулого року Кріс переконав Аніту написати на них довіреність,
якщо їй стане гірше.
Так «Дай&Мерика» уклали угоду з Крісом щодо купівлі будинку.
Ці покидьки.
Стривай, Аніта дізналася про свою хворобу минулого року?
Це неправильно.
Вона розповіла б Соні. А Соня розповіла б мені.
Ну, Аніта з Рубеном не хотіли, щоб ви з Сонею знали.
Вони казали, у вас і своїх проблем багато.
Вони так казали?
Я маю побачити все, що в тебе є з «Дай&Мерика».
Повідомлення, листи. Ти маєш копію довіреності?
Звідки ти про це знаєш?
-Маєш? -Так.
-Покажи. -Так.
І будь-які записи про хворобу Рубена і твою.
Це Джиммі тобі розповів?
Можеш принести?
Так.
Я був ідіотом.
Я так занурився у свої проблеми, що припинив думати про інших.
І, я думав, що вони не думають про мене.
Друзям не варто так вчиняти.
Отже...
Це важко казати після всього.
Але - вибач.
Я все виправлю.
Дай свій телефон.
А чому не можеш подзвонити зі свого?
На моєму зараз немає зв'язку.
-Чому? -Неважливо.
Мені просто потрібен твій телефон, добре?
Знаєш що?
Ні.
-Ні? -Ні.
Ти не кажеш мені, чому на твоєму телефоні нема зв'язку?
Ти не кажеш, для чого тобі мій телефон?
Ти не кажеш, що сталося з тобою вчора на вулиці?
І тоді ти пішов додому і навіть не відчиняв двері?
Ти мене лякаєш, Отто.
Знаєш, скільки я там пробула?
Я навіть не знала, чи з тобою нічого не сталося.
Чи не збираєшся ти собі щось заподіяти.
Вибач, якщо я сказала щось не те про пальта Соні.
Але я просто хотіла допомогти.
А ти залишив мене там.
Так що ні. Я не дам свій телефон.
Ти гадаєш, наче життя таке важке, бо всі навколо ідіоти
і тобі все доводиться робити самому, так?
Так?
Але знаєш що?
Ти не можеш.
Ніхто не може.
Я гадаю, ти просто маєш бути щасливим,
що хтось хотів допомогти пережити відстійний день.
Навіть якщо цей хтось - ідіот.
-Отже... -Ці покидьки забудовники...
намагаються виселити Аніту та Рубена з дому.
Тому мені потрібен твій телефон.
Так, добре. Заходь.
Ми ніколи не були у відпустці.
Соня була вагітна на шостому місяці.
І вона хотіла зробити щось особливе до народження дитини.
Тому ми вирушили в подорож до Ніагарського водоспаду.
Дорогою назад автобус перевернувся.
Була проблема з гальмівними трубами,
але компанія так їх і не виправила.
Соню паралізувало...
і ми втратили нашого сина.
За три місяці вона змогла повернутися додому.
Але вони почали будувати нові будинки,
громадські центри та алеї,
і нічого не було пристосоване для людей у візках.
Будівельники могли б змінити плани.
Але тоді не було відповідних законів, і їм було байдуже.
А мені ні.
Не байдуже.
-Є заклади для таких, як ваша жінка. -І я був такий злий.
Що це означає? Для таких, як вона? Що це означає?
-Що ви хочете сказати? -Відпустіть!
Тоді мене вигнали з організації власників домогосподарств.
Я хотів їх усіх стерти з лиця Землі.
Забудовників, їхню компанію, компанію-перевізника та водія.
Я б ніколи це не відпустив...
якби не Соня.
Соня казала, нам треба жити далі.
І я це й робив.
Я жив заради Соні.
Пів року тому вона померла.
Рак.
Я хотів приєднатися до неї.
Тому я відмовився від телефона.
Але тепер мені здається, що вона хоче, аби я жив далі.
І у мене є справи.
ШЕРІ КЕНЗІ
Ти марнуєш час, Отто.
Усе узгоджено. Рубен поїде з нами.
А якщо ти станеш нам на заваді,
тебе заарештують.
-Я нічого не роблю.. -Не наближайся.
Ви не заберете мого чоловіка.
Аніто, будь ласка. Це задля твого добра.
Ви намагаєтеся привласнити мій будинок!
Я хочу, щоб Рубен залишався тут до кінця життя...
«ДАЙ&МЕРИКА» ДОГЛЯД ЗА СТАРИМИ
...разом зі мною вдома.
Добре, але хто піклуватиметься про Рубена, коли тобі це стане не під силу?
Хто піклуватиметься про тебе? Отто?
В Отто теж не найкраще здоров'я. Чи не так, Отто?
Я піклуватимуся про них.
-Що ти робиш? Припини. -Аніта і Рубен для мене як рідні.
Я піклуватимуся про них, скільки треба.
Вони тобі не рідні.
Їхній син Кріс вирішив, що самі вони не впораються,
тож ми зараз...
Перепрошую. А коли Кріс востаннє бачився зі своїми батьками?
Він живе в Японії. Вони не бачилися десять років.
Кріс гадки не має, як справи в його батьків,
лише з ваших розповідей.
Добре. А ви хто?
Мене звати Шері Кензі.
Соцмережева журналістка.
Ми зараз у прямому ефірі.
Добре, добре, вимкніть камеру. Це не можна знімати.
Це громадський тротуар.
Ви сказали Крісу, сину Аніти, що в неї хвороба Паркінсона,
але Аніта нікому не казала про цей діагноз.
То звідки ви дізналися?
Довелося переглянути медичні записи.
Пан Андерсон тут щось типу місцевого героя.
Він теж розповів, що ви знаєте і про його приватні медичні записи.
То як ви та ваша компанія
отримали нелегальний доступ до медичних записів літніх людей?
Так, ходімо. Усе. Усе.
Приємно познайомитися.
Ні, вам кінець. Вам кінець!
-Заберіть цю бісову камеру від мене. -Бувайте.
-Ми це зробили! -О так!
Бувайте. Дякую.
Я виставила історію Аніти та Отто годину тому.
І вже десятки людей кажуть,
що «Дай&Мерика» позбавили їх власних домівок.
-Це було легко. -Так, бувайте.
Якщо ви маєте історію, поділіться з Шері_Кензі.
Є, є.
Агов, ви забули зачинити ворота!
Бачив? Він просто втік. Здався.
А колись негідники хоча б намагалися дати бій.
Вони ще нас не позбулися.
Так.
Відчувається добре. Чи не так?
Друзяки-сусіди, як у минулому?
Біля мене свідки Аніта та Джиммі, і зараз ми дізнаємося більше.
Джиммі, ви сказали, що Аніта з Рубеном для вас як рідні.
Що саме це означає?
Ну, я вечеряю у них удома майже щодня.
Я знаю, чого ти чекаєш. Готовий до ланчу?
Я знаю, чого ти хочеш.
Так. Ось так.
Ви нещодавно сюди переїхали. Які ваші враження?
Прекрасні.
І для вашої сім'ї, мати таких людей поруч...
Ага.
-Отто? -Це буде в Мексиці?
Отто!
Викличте швидку!
-Пані Мендес? Можете навідати його. -Так?
Так. Так.
Ола, абуело Отто.
Пані Мендес?
Я доктор Елліс.
Пан Андерсон назвав вас найближчою родичкою.
Так. Так, усе правильно.
Ваш дядько був за крок до смерті. Він розповідав вам про хворобу?
Ні, якщо чесно. Ні.
Це називається гіпертрофічна кардіоміопатія.
По-простому, у нього завелике серце.
Завелике?
Так, гаразд.
Ні, вибачте. Усе нормально.
Ти не вмієш вмирати, ти це знаєш?
Отто, здається, час прийшов.
Час прийшов.
Прийшов.
Я кардіолог. Я покличу вам акушера.
Робіть щось. Час прийшов!
Це хлопчик!
Так, готові?
Так, усі до фото!
Фото, фото, фото.
Добре. Готові? Усі кажіть «Марко».
Один, два, три.
Марко!
Отто!
-Ола. Привіт! -Агов, Отто! Заходь.
Усі, це наш друг Отто.
Привіт, Отто!
Вибач, це щодо припаркованих машин?
Ні, я тобі дещо приніс.
Отто.
Я його пофарбував.
Мені подобається.
-Це для малюка. -Так.
Дякую. Так, потримай його секунду, будь ласка.
-Для чого? -Покажу Томмі.
Тримай. Ой, він зараз плакатиме.
Я зараз повернуся, бебе. Так.
Томасо?
Привіт. Ось так.
Дати йому цю штуку?
Ось так.
Так.
Добре.
Йо сой абуело Отто.
Так?
Зараз покажу, як це працює.
Тобі не треба нічого робити.
Усе просто.
Твоя голівонька...
А тепер ось так...
ось так.
СОНЯ
Соня, це Еббі та Луна.
Вони дещо мають для тебе.
-Привіт, Соня. -Привіт, Соня.
Це новонароджений малюк Марко.
І Марісоль, Томмі. Я розповідав тобі про них.
Скажи «Ола, Соню».
Дівчата, вона любила рожеві квіти.
Ви обрали гарні.
Я теж люблю рожеві.
Бачиш?
-Готова? -Так.
Добре.
Ні.
Ні, ні, ні.
Нумо, Отто.
ДЛЯ МАРІСОЛЬ
Так, Малкольм, перевір бак. Перевір.
Погляньмо, що тут сказано?
Виглядає добре, так?
-Якщо ти так кажеш. -Добре.
Ось так. Добре, тоді...
Ось тобі інструкція.
Ось документи.
І ключ.
Машина твоя.
Ви жартуєте?
Ні.
Що?
Отто!
Дякую. О, дякую.
-О Господи. -Врятував тебе від «Фольксваґена».
У мене є машина! У мене є машина!
-Це твоя машина! -Жартуєте?
Отто? У тебе вантажівка!
О Господи!
Хочете покататися?
-Покатаємося? -Гарна вантажівка, Отто.
Обережно.
Мені подобається твоя машина, Отто.
Так? Зараз побачиш, як вона їздить.
Вона величезна.
Це наче вантажівко лучадора Отто.
У тебе є якісь комікси?
Купимо шведські еклери?
Це життя.
Так, добре.
Так, хто готовий снідати?
Добре. Ось так.
Добре?
-Не віритися, що Марко вже три. -Такий дорослий.
Я відчиню, люба.
Агов, люба?
Отто не розчистив доріжку.
Подивись за братом.
Візьми ключі.
Отто?
Отто.
Так.
Марісоль.
Марісоль,
якщо ти це читаєш, не хвилюйся.
Я нічого дурного не зробив.
Виявилося, що мати велике серце
не так приємно, як звучить.
Лікарі попереджали, що воно мене доконає,
тож я все запланував заздалегідь, от і все.
Кіт їсть тунець двічі на день
і любить робити свої справи наодинці.
Будь ласка, поважай це.
Я хотів би похорон.
Згадуємо сьогодні перед Тобою...
Але нічого надто пишного.
...нашого брата Отто.
Просто невеличке прощання...
для тих, для кого я щось значив.
Сьогодні прощаємося з місцевим героєм та героєм нашого шоу.
Отто Андерсоном.
Ви хотіли б сказати пару слів про Отто?
Так. Отто, ми тебе любимо.
На твою честь, ми з Малкольмом
виконуємо твій обхід без перерви на обід та по вихідних теж.
Ти в наших серцях.
Спочивай абуело
Мій адвокат надасть тобі доступ до моїх рахунків.
Я ніколи не витрачав гроші на дурниці,
тому тобі вистачить на навчання дітей.
Як ти це зробив?
СОНЯ АНДЕРСОН ФОНД МОЛОДІ
З рештою вчини на свій розсуд.
Хороший хлопчик.
Це собачий торт?
Моя маленька мавпочка.
За Отто.
Дім, і все в ньому - твоє,
якщо пообіцяєш не продавати його забудовникам.
І, заради Бога, Марісоль...
Томмі.
...не дозволяй Томмі сідати за кермо «Шевроле».
Нумо.
Або будь-кому іншому.
Я довіряю це лиш тобі.
Бо ти не ідіотка.
Абуело Отто.
ЯКЩО ВИ ЧИ ХТОСЬ ІЗ ВАШИХ ЗНАЙОМИХ МАЄ ТРУДНОЩІ, ЗВЕРНІТЬСЯ ПО ДОПОМОГУ.
ДЛЯ США:
НАБЕРІТЬ 988 ДЛЯ ЦІЛОДОБОВОЇ БЕЗКОШТОВНОЇ ЕМОЦІЙНОЇ ПІДТРИМКИ.
ДЛЯ ІНШИХ КРАЇН:
ВІДВІДАЙТЕ САЙТ www.findahelpline.com ДЛЯ ПОШУКУ ДОПОМОГИ У ВАШІЙ КРАЇНІ.
ПІКЛУЙТЕСЯ ПРО СЕБЕ ТА ІНШИХ
ДЛЯ ВОЛФІ
Переклад субтитрів: Валерія Куч