VIZSGA KÉT SZEMÉLYRE
Egy felvételi vezetőnek erős jelleműnek kell lennie ahhoz,
hogy kezelni tudja az egész országon eluralkodó felvételi pánikot.
Hogy elviselje az "ezredfordulós szülők" haragját és félelmeit,
- akik most döbbentek rá... - Gyerünk, siessünk! - Nyugi már, anya!
...hogy nincs hely minden tökéletesen gondozott,
bioétkekkel táplált, jól nevelt ivadéknak.
Én leszek a vezetőjük.
Nekem ne udvaroljanak, ugyanis nincs befolyásom a jövőjükre.
A befolyásos emberek itt vannak. A felvételi osztályon.
TILOS A BELÉPÉS Ez a felirat nem intő jel...
csak néhányuknak... Igazából majdnem mindnyájuknak.
Tavaly 22.241 jelentkezőnk volt,
és ebből 1.308-at vettünk fel.
James, a túrának 9:15-kor vége kellett volna lennie. Most 9:25 van.
Elnézést. Gondoltam, megvárjuk az egyik későnket.
Sajnálom, de a GPS-ünk félrevezetett minket...
Semmi baj, Mrs... ...Lafont.
Üdvözlöm a Princetonban.
- Mi a titka a bejutásnak? - A titka?
Csak legyenek önmaguk!
Ha ez a tokéletes hely számukra, akkor be fognak jutni.
- James. - Oké, lássuk Princetont!
Játsszunk Szűrd ki a Nobel-díjasdit!
Mi a titka a bejutásnak? Biztos van ilyen.
Hát van is. De nem mondhatom el. Még nem.
Annyit elárulhatok, hogy minket mindenki szadistának tart.
Hogy szeretünk nemet mondani. De ez nem igaz.
- Nem. - Portia!
Nem, nem, nem.
Idén te vizsgálod felül a jelentéseimet.
Mint ahogy te az enyémeket. Így megy ez.
Ó, inkább megvárom, amíg utolérsz.
Egyetlen okból csináljuk ezt a munkát...
Portia Nathan?
- ...hogy azt mondhassuk... - Igen.
Végre elértem.
John Pressman vagyok a New Quest Iskolából, Keene-ből.
Igen?
Küldtem néhány e-mailt, és hagytam üzeneteket is.
Köszönöm, hogy hívott. Írjon e-mailt, és visszahívom.
Finomabban! Én sem cibálnám így a tőgyét!
- Tessék?! - Bocs, az egyik diákomhoz beszéltem.
Emberek! Mindenki, figyeljen rám!
Van egy-két bejelenteni valóm.
Már ez is egy bejelentés.
Mi egy új fejlesztő iskola vagyunk, és idén lesznek az első végzőseink.
Tudom, hogy a következő hetekben járja körbe az iskolákat,
és ellátogathatna hozzánk is.
A srácoknak nagy hasznára lenne, és on is élvezné.
Még meggondolom, de most mennem kell!
Tudja, én is akkor jártam a Dartmouthba, mikor maga.
Viszhall! Köszönöm, hogy hívott.
A felvételizők száma ismét megdöntött néhány rekordot,
ami nem is csoda, hisz oly régóta elsők vagyunk a ranglistán.
Legalábbis a mai napig azok voltunk.
Princeton visszaesett a második helyre.
Ez azt jelenti, hogy keményebben kell dolgoznunk, mint valaha,
mivel a csúcson akarok távozni.
Igen, a pletykák igazak. Úgy döntöttem, hogy visszavonulok,
és átadom a stafétabotot egy arra érdemes utódnak.
Négy nappal többet töltök az Andover-Hotchkiss háromszögben.
Én öttel többet San Franciscóban és Észak Karolinában.
Én pedig belistáztam egy-két új iskolát.
Épp most egyeztettem a Quest egyik alapítójával.
Ez egy fejlesztő iskola, melynek idén először lesznek végzősei.
Visszakerülünk a csúcsra, Clarence. Gondoskodunk róla.
És ezen együtt dolgozunk majd. Ugye, Portia?
Abszolúte!
Anyaként pontosan tudom, milyen fontos a csapatmunka.
És ugyan én nem vagyok anya, de én is tudom, hogy fontos.
Egyedül nem megy.
Helyes. Ugyanis ti ketten vagytok az én kis kedvenceim,
és én lennék a legboldogabb, ha jövőre ilyenkor
egyikőtök ülhetne ebben a székben.
Oké! Lássuk a 2016-os évfolyamot!
A gyermeksebészet egyesíti a gyerekek és a tudományok iránti szeretetemet,
és a vágyamat, hogy a közösségem hasznos tagja legyek.
Igen, de elméletből nem erőltette meg magát.
Fizikából csak négyesei vannak, és emelt kémiára sem jár.
Nem sanszos
Princeton fantasztikus.
1841 óta családom minden férfitagja idejárt.
Diák önkormányzati elnök vagyok és országos tornászbajnok.
Művelt család, kiváltságos neveltetés. Igazságtalan lépéselőny?
2.400 pont a központi felvételin, 4.5- Ös jegyátlag.
Az anyám elmeosztályon töltött éveiről írt verseim meg fognak jelenni.
Apám kubai, és tolószékes.
- Kérhetek egy kis segítséget? - Nem! Nyitva egy aktám.
Tudod a szabályt. Ne nyiss ki egy aktát, ha nem tudod lezárni!
Úgyis újra kell kezdenem! Mondd!
Itt van ez a srác Alaszkából, Aput Kunayak.
Jó jegyek, kevésbé jó felvételi.
Tíz klub elnöke, habár ennek lehet köze ahhoz, hogy ADD-s.
Olyanokat veszünk fel, akik el is végzik az iskolát.
Egyszer kiálltam egy bipoláris indián lány mellett, aki aztán 19 napig bírta.
- Szerinted elbukhat ez a fiú? - Talán. De tetszik nekem.
- Olyan nehéz... - Hagyd ki az érzéseidet!
Keményebbnek kell lenned, különben te sem húzod itt sokáig.
De most kifelé! El vagyok havazva.
- Portia, remélem, téged választ. - Köszönöm.
Nyomás dolgozni!
- Portia? - Igen?
Portia? Portia! Ne haragudj, vészhelyzet van.
Vigyáznál a srácokra, amíg elrohanok az állatorvoshoz?
- Richard a Faulkner szemináriumon van. - Hogy én?
Marknak már 20 perce itt kéne lennie, és ma van a költészeti esténk, és...
...és ne akard, hogy én vigyázzak a gyerekeidre!
Csönd legyen!
- Meghalt valaki? - Rachael kutyája beteg. Könyörgött.
Remek.
- Ki kell javítanom néhány dolgozatot! - Ne!
Ó, semmi baj. Megjött a mama.
- Mit csináltál velük? - Tudod, hogy Portia nem ért a gyerekekhez.
Nem az o hibája. Vannak, akinek nem valók a gyerekek.
Mégis mit hittél?
Igaza van. A gyerekek olyanok, mint a pitbullok, megérzik a félelmet.
- Jó éjt! - Egyet se hagyj itt!
Egy emberbe belé állt a fájás
Midon lőcsének megártott a hajtás.
Ha megkapom Clarence munkáját, akkor többé nem kell iskolákat látogatnom.
Több mint fantasztikus.
Mindent elrendeztem. A fogadásra visszatérek.
A rendelés is kész. Te elhozod a csirkét,
én pedig beugrom a híres babsalátáért.
Ó, a híres babsaláta!
Az a kibírhatatlan Woolf-rajongó is ott lesz?
Helen Virginia Woolf legkiemelkedőbb szakértője.
Alig tudtuk átcsábítani Cambridge-ből, de azt hiszem, most nem ér rá.
Több mint fantasztikus.
- Ó! Szeretek így élni. Tényleg. - Szuper. Én is.
Olyan csodálatra méltóan... ...egyszerű.
Hát, egyszerű emberek vagyunk.
Vaú!
- Ööö, tessék? - Megveregetted a fejem, mint egy kutyáét.
Ó, igazán?
Jó kutya.
Midon a görcse végre tovaszállt
Az ember rájött, nyájjal még nem hált
Üdv! Nagyon köszönöm, hogy eljött.
- Örömmel. Szeretjük a deerfieldi diákokat. - Kedves, hogy ezt mondja.
- Segíthetek vinni valamit? - Igen, köszönöm.
Princeton. A nemzettől a nemzetnek.
Gondolom, szeretnék hallani a bejutás titkos receptjét, nem igaz?
Tollat elő! Írják le ezt!
Nem létezik titkos recept.
Forduljon balra a Kis Lovacska úton!
De azt elárulom, mit ne tegyenek.
Ne küldjenek se pezsgőt, se gyümölcskosarat!
Ha felhívnak minket, az bekerül az aktájukba,
szóval szóljanak a szüleiknek, hogy ne fáradjanak!
Legyen egy vágyuk! Mindegy, hogy mi, csak legyen!
Jobbra az Árnyékos dűlőn!
Ez azt jelenti, hogy a Princeton minden hallgatója zseni?
Egyáltalán nem. Habár ezt senkinek se rónánk fel.
Majd mindenkinek jut.
Újratervezés. Újratervezés. Újratervezés.
Amint lehet, forduljon meg!
A NEW QUEST ISKOLA
Nincs térerő
- Üdv! - Üdv!
- Portia Nathan a Princeton Felvételi Osztályáról. - Tudom. John vagyok.
- Említette, hogy a Dartmouthra járt. - Aha.
Igen, ahogy az apám is, meg az o apja is, és így tovább.
- Ó, az örökség. - Örökség? Hát nem is tudom.
Szóval épp fát vág?
Megmutatom, hogy készítsenek olcsó öntözőrendszert.
Ez a "túlélés a harmadik világban" óra.
- Nos, szép a fejszéje. - Remek a fejszém.
- Akkor kezdhetjük? - Aha.
Üdv! Gondolom, hallani szeretnék a bejutás titkos receptjét, nem igaz?
Hát akkor tollakat elő!
Gyerünk, vegyék elő!
Tessék!
Én csak egy dolgot szeretnék tudni...
Miért jelentkezzek egy olyan elitista intézménybe,
amely korábban elítélte a feketéket, a melegeket és a nőket?
Visszautasítom ezt a vádat...
Igaz az, hogy a jelentkezők 99.9%-át visszautasítják?
És azért gyűjtik a jelentkezőket, hogy elsők legyenek az újságokban?
- Idén csak másodikak voltak, nem igaz? - Igen, de...
Biztos csak elírás.
Nem csak azért kell a diploma,
mert a társadalmi előítéletek szerint ez a siker záloga?
Ennyi pénz elköltése helyett nem járnánk jobban, ha csak olvasgatnánk?
- Elnézést, maga is végzős? - Nem, csak hatodikos.
Portia, o a fiam, Nelson.
Örökbe fogadott. Ugandában születtem.
- Szeretlek, kis haver. - Oké, apa.
Gondoltam, hasznára válik, ha o is csatlakozik hozzánk.
- Eddig milyen? Sokat tanultál? - Hát... igen is, meg nem is.
- Nekem megteszi. - Oké, rendben. Nos...
Nelson! Könyveket olvasgatni költséghatékony lenne, de...
A Princeton egy cég. Semmiben sem különb, mint egy olajvállalat.
Világpolgárokká kellene képeznünk magunkat,
nem pedig egy kertvárosi szeglet lakóivá.
Jobbá szeretnénk tenni a bolygónkat.
Értem. Nos, hát sok szerencsét hozzá!
Várjon, várjon! Én kíváncsi vagyok Princetonra. Kérem!
Jól van, rendben, de előbb én is kérdeznék valamit maguktól.
Mégis hogy akarják jobbá tenni a bolygót?
A járványok megszüntetéséhez kelleni fog az orvosi végzettség.
Egy új gyógymódhoz PhD kell.
Óvni akarják az ártatlanokat, és igazságot szolgáltatni?
Sajnálom, de ehhez a jogi karra kell menniük!
Rengeteg olyan diplomás van,
akik azért küzdenek, hogy jobbá tegyék a világot.
Ilyen embereket keresünk.
Ragyogó elméjű diákokat, akik megváltják ezt az istenverte világot.
Ez az, Portia, szép volt.
Most aztán mindnyájan seggfejnek érezhetitek magatokat.
Ne haragudjon! Szólnom kellett volna.
Szenvedélyes vitára sarkalljuk őket.
De jól vette az akadályokat, még vissza is vágott.
Tudja, szeretném bemutatni valakinek.
Ez itt Jeremiah Balakian. Igazán különleges diákunk.
A szüleim egy kisboltban dolgoznak.
Nem tanultak tovább. Maga szerint ez számít valamit?
Egyáltalán nem. Csak maga számít.
Akkor lehet, hogy jelentkezem. Princeton laza helynek tűnik.
- Igen, nagyon laza. - Maga szerint jelentkezzek?
Nem vagyok átlagos diák. A gondolataim gyakran elkalandoznak.
Persze, jelentkezzen!
És ha meglátogatja az egyetemet,
elszállásoljuk az egyik hallgató szobájában.
Remekül hangzik.
És közben lóghatnának együtt, hogy jobban megismerjék egymást.
Én nem igazán lógok együtt a jelentkezőkkel. Ez nem így működik.
- Persze, hisz több mint 20.000-en vannak. - Pontosan.
Mégis úgy érzem, hogy ot érdemes jobban megismernie.
Portia, mint A velencei kalmárban?
Anyám szerint ezzel a névvel csak okos lehetek.
- Még jó, hogy nem lettem Athéna. - Vagy Minerva. Vagy Szófia.
Habár sok Szófia van. Tuti nem tudják, mit jelent a nevük.
Vagy Métisz. Az nagyon fura lenne.
Vagy ha Aushenayának, Ifioknak vagy Szaraszvátinak hívnák.
Szerintem szerencsés, hogy olyan neve van, ami bölcsességet jelent.
Nos, köszönöm. Most mennem kell, robotika órám lesz.
- Érdekes fiú. - Nagyszerű fiú.
Mintha családtag lenne.
Egy bolhapiacon ismertem meg kezében egy jogi enciklopédiával.
Meghívtam egy kávéra, és ot órán át beszélgettünk.
Egy zseni.
Nos, ezt ne felejtse el említeni az ajánlólevelében!
Viszlát.
- És mióta dolgozik a Princetonon? - Mióta lediplomáztam. 16 éve.
Jó sokáig maradt egy helyen.
- Van férje? - Nincs, de együtt élek valakivel.
- Van gyereke? - Több ezer.
- Elvinné az útból ezeket a teheneket? - Kizárt. Ahhoz túl nagyok.
Ez itt vemhes.
- Hol szállt meg? - Anyám kb. 15 km-re lakik innen.
Anya! Én vagyok az.
- Kicsoda? - Hányan hívnak még anyának?
Miért nem szóltál, hogy jössz?
Hagytam üzenetet. Egy közeli iskolát néztem meg.
- Nem hallgatom meg az üzeneteimet. - Ez is egy hozzáállás.
Itt tölteném az éjszakát, ha nem baj.
Korán kell kelnem, hogy megnézzek még néhány iskolát,
mielőtt visszasietek Mark fogadására.
Hogy bírod ki ezeket az irodalmi összejöveteleket? Dogunalmasak.
Néha áldozatot kell hozni azért, akivel 10 éve együtt élsz.
- Ettől egészséges egy kapcsolat. - Még jó, hogy én nem élek ilyenben.
- Igen, jó. - Ha hozzád hasonlóan nekem is azt kéne tennem, amit elvárnak,
inkább végeznék magammal.
- Tényleg azt mondtad, hogy a helyemben végeznél magaddal? - Ne ess túlzásokba!
- Biciklit építek. - Ugye tudod, hogy ilyet a boltban is vehetsz?
És te tudod, hogy a nők az egyedüli olyan elnyomottak a történelemben,
akikről tehetetlenséget feltételeznek?
- Erica Jong. - Igen.
Sziasztok, kutyuskáim!
Ó, szia, Gloria! Szia, Betty!
Ejj, de soványak vagytok. Gyertek, adok valamit enni.
Nem.
Nem soványak, hanem szikárak. A kutyák túlzottan függenek tőlünk.
Nem vagyok a szolgájuk. Keressenek maguknak kaját!
- Mégis, hol? - Odakint. Mókusok, ürgék...
- ...a szomszéd macskája. - Egy magára hagyott gyerek?
Ragadozók. A vadászatra születtek.
Add ide ezt a láncot!
Anya... Nagyobbnak tűnsz.
- Ezek nem igaziak. - Nem igaziak?
- Megcsináltattad a melleidet? - Leoperáltattam őket.
Mellprotézist kaptam.
Vajon milyen lehet nagymellű nőnek lenni?
Mert hallod, ezek aztán útban tudnak lenni.
Gondoltam is, hogy kisebbre cserélem.
- Mikor operáltattad le őket? - Nem is tudom. Öt hete? Ki tudja!
Találtak egy rosszindulatú daganatot. Még nem terjedt tovább.
Én is a rosszat feltételezem, nem akartam kockáztatni:
Levetettem mindkettőt.
- Miért nem mondtad el? - Hát most mondom.
Látod?
Elvittelek volna... a körházba.
Portia... Betaxiztam. Jól vagyok.
Tudod, arra gondoltam, mostantól hívj... Susannah-nak!
Ez segítene abban, hogy lejöjjünk erről az egész...
...anya-lánya színjátékról, amit képtelen vagy kinőni.
Nyugodtan maradhatsz,
de nincs mit enni, habár szedhetsz kelbimbót a kertben.
Átrendeztem a régi szobád.
Remek. Megyek, főzök teát.
Gyerünk, csináld!
Ez az, bébi!
- Portia Nathan. - John Pressman.
Üdv.
Lenne kedve esetleg inni valamit, vagy bedobni valami kaját?
Átbeszélhetnénk a felvételi rendszert, ami még nekünk új.
- Beugorhatok magáért. - Hát, tudnék enni.
A szülők azt hiszik, a gyerekük felvétele
bizonyítja szülői kiválóságuk netovábbját.
Nem fogják fel, hogy nem róluk szól.
Szerintem a szülők arra valók, hogy az őrületbe kergessék a gyerekeiket.
- Habár mit tudhatom én! - Miért, magát farkasok nevelték fel?
Egy farkas.
- Szólóban. - Szólóban.
- Maga soha nem akart gyereket? - Imádom ezt a kérdést.
Nem lett volna fair bárkit is kitenni annak, amit én átéltem.
Miért tenne ilyet? Én tuti nem ügy nevelem Nelsont, ahogy engem neveltek.
- Miért nem? - Mert engem birkák neveltek fel.
Miért Uganda?
Ott dolgoztam. Nelson mamája jó barátom volt.
Meghalt egy autóbalesetben. A bácsikája is. Nelson 2 éves volt.
- Ezért örökbe fogadta. - Nem tehettem mást.
A barátaim azt hitték, lelécelek.
- Hogy nem vagyok kész az apaságra, de kapják be! - Így van, kapják be!
Nelson imád utazgatni. Él-hal érte.
Egy darabig Indonéziában éltünk.
Építettünk egy víztisztító rendszert Mianmarban.
Szóval maga egy egyedülálló apa,
aki a gyerekével beutazza a világot, és mindenhol jót tesz?
Nagyon vonzónak tűnik, ahogy mondja.
Igazából van egy ilyen pólóm.
"Egyedülálló apa, aki beutazza a világot a gyerekével, és jót tesz."
- Kölcsönadhatom, ha gondolja. - Rajtam nem tűnne hitelesnek.
Mindenesetre ez volt életem legjobb cselekedete: Hogy örökbe fogadtam ot.
Későre jár.
Ne haragudjon!
Bocsánat, ezt nem lehet. Nem fogadhatok el ajándékot.
Elnézést, a Princeton meg akar hívni egy csirkés szenyóra.
Köszönöm, hogy hazahozott.
Portia, kérdezni szeretnék magától valamit,
- és tudom, hogy váratlanul fog hangzani. - Igen?
Maga szerint van még hely az életében?
- Hely minek? - Még egy embernek.
Ó, John, ez nagyon kedves magától.
Maga nagyszerű fickónak tűnik, és tud bánni a baltával,
és nagyon tetszik az orra, meg az arca is,
de régóta van barátom, nagyon-nagyon régóta,
és nagyon boldogok vagyunk együtt. Szörnyen boldogok.
Ügy tűnik, a "boldogság" olyan szó, amit ha túl gyakran mondunk,
értelmét veszti. Mintha azt mondanám, "villa".
Villa, villa, villa, villa. Boldogság, boldogság, boldogság.
- Nem így értettem, hanem... - Nem, viszlát! Köszönöm.
Ez sokkal jobb volt, mint kelbimbót szedni.
Ó, ne haragudjon! Az arcára akartam...
- Hát semmi baj. - Jól van, rendben.
Jól elbeszélgettünk, és sok szerencsét a felvételikhez. Tessék, a névjegyem.
- Már adott. - Már adtam? - Igen.
Szuper. Akkor már megvan a...
- Úristen! - Ne haragudjon! Egyszerűen megtörtént. Maga...
- Nézze... - Maga nézze!
Én felvételis vagyok, maga iskolaigazgató, nekem van valakim,
és ez egy nagyon hosszú nap volt. Ez soha nem történt meg, oké?
Portia, nézze, okkal hívtam meg. Nem azért, hogy megcsókoljam.
Mostantól az asszisztensemmel beszéljen!
Portia, várjon! Arról van szó... Azt hiszem...
Azt hiszem, Jeremiah a maga fia.
- Tessék?! - Jeremiah.
Azt hiszem, o a maga fia.
Maga teljesen megőrült, baszki?
Jól van, hadd kezdjem elölről!
A Dartmouthban Shelley-vel lógtam...
Nem tudom, miről beszél, de most menjen innen! Most.
Portia, várjon!
- Jézusom! - Azt mondta, hagyja békén.
- Az istenit, anya, tedd le a fegyvert! - A nem azt jelenti, nem, seggarc.
Elintézem. Menj be a házba!
Dehogy intézed. Soha semmit nem tudtál elintézni.
Kapd be, anya! Minden rendben az életemmel.
Bárki lehettél volna, az istenit. Lehettél volna úttörő!
Mint te, aki bekuckózta magát, mint egy vén banya?
Tudják, mit, én most szép lassan beülök a kocsimba,
és hagyom, hogy beszélgessenek.
- Majd felhívom. - Kérem, ne!
Hát az e-mailekre nem szokott válaszolni.
- Jól vagy? - Remekül. Vidd ezt innen az arcomból!
Lecsúszott a melled.
Üdv mindenkinek! Visszatértem uncsi és eseménytelen toborzó körutamról.
- Hát itt vagy! - No, és megtalálta nekünk a nemzet legragyogóbb elméit?
- Próbálkozom. - Hát persze, hogy meg, hisz o a mi kis vadászkutyánk.
Imádom ezt a babsalátát.
- Bab és ecet az egész. Tok egyszerű, mégis működik. - Ja, bab.
Ó, szia Helen! Örülök, hogy mégis el tudtál jönni.
Biztosíthatlak, hogy jövőre minden Virginia Woolf-szemináriumodat
szuper emberek hallgatják majd.
Soha nem értettem az amerikai felvételi rendszert.
Nálunk csak felvételi tesztek vannak.
Nem számít a gyerekkor, vagy hogy buddhista lettél.
Csak a szürkeállomány számít.
Megtennéd, hogy kiteszed a kenyeret az asztalra? Koszi.
Csak szeretném, ha tudnád, hogy ez az az élet, amire mindig is vágytam.
Ó, Helen, már itt is vagy? Kivinnéd a salátát?
Mi baja van a babsalátával?
Portia, beszélnünk kell! Nem tudom ezt tovább csinálni, sajnálom.
- Én is utálom ezeket az ebédeket. - Nem, kettőnket.
- Az ott Helen? Ez... fura. - Portia, ikreim lesznek.
- Miről beszélsz? - Ikrekről.
Ikrek. Ikreim lesznek.
- Úgy beszélsz, mint egy őrült. - Helen ikreket vár. Tőlem.
Elhagylak.
- Nem értem, te lefeküdtél azzal a nővel? - Egy kicsit igen.
Te felelőtlenül lefeküdtél ezzel a semmirekellő Woolf-szakértővel?!
Kérlek, ne csinálj jelenetet! Sajnálom, nem ezt érdemled.
Lojális vagy, és hu társam...
- Elég legyen ebből a kutyás hülyeségből! - Tessék?
- Most mennem kell! - Nem, maradnod kell! Vendégeink vannak.
Mi pedig egy család vagyunk.
- De hisz nem is akartál családot. - De te sem.
Hát ez igaz. Tényleg nem akartam.
Ki nem állhatom a gyerekeket. Undorítóak.
Ó, már elkezdett kitolatni.
Ó, kész a csirke. Megtennéd, hogy kiveszed? Ég veled!
Megcsókoltam valakit. Majdnem szándékosan.
Marknak el kellett rohannia.
Egy diák idegösszeomlást kapott Boris Vian miatt.
Azt hiszi, lótuszvirág nőtt a hasában, és ki akarja gyomlálni.
Szóval ki szereti a mellet? Mark imádja a mellet.
Minél nagyobb, annál jobb.
Ezt félre is teszem neki, mire hazaér.
És ki szereti a combokat? Nos, Mark a combokat is szereti.
- És ki szereti a seggfejeket? - Azt hiszem, az én lennék.
Virginia Woolf egy hülye liba volt. Túlértékelt. Nem egy Gertrude Stein.
Egy mellet kérek, köszönöm.
Ó, istenem!
A fenébe!
Elnézést.
A maszkulin mítosz Ez a maga anyja?
Igen.
Láttam a Frida Kahlóról tartott előadását 1977-ben.
- Nagyon dögös volt. - Aha.
- És jól van az anyja? - Igen, remekül.
Helyes. Nos, köszönöm a meghívást. Jól éreztem magam.
Épp távozóban van mindenki. Oké?
- Becsukjam az ajtót magam mögött? - Igen. Mindjárt kimegyek.
Munkára fel!
Én mindig veletek maradok. Ebben semmi sem akadályozhat meg.
Szép jó reggelt, Clarence!
Jó reggelt.
Ha szeretnél kivenni néhány napot...
Miért akarnék?
Hát mindenki tud róla?
- Mármint Markról? - Igen.
És azt a Woolf-nőszemélyről is.
Nagyon sajnálom, hogy ez épp most történt,
de szeretném, ha tudnád, hogy maximálisan készen állok a bevetésre.
- Ez az életem. Ebben vagyok jó. - Tudom.
És megnyugtatlak, hogy semmi, de semmi nem befolyásolja a munkamorálomat.
Hát ez nagyszerű. Csak így tovább!
...ez volt a híres Blair boltozat.
És itt jón az egyik illusztris felvételi vezetőnk.
Minden bizonnyal nagyon elfoglalt.
Mondana valamit a Princeton diák várományosainak?
- Mi van? - Mondjon valamit!
Adják csak be a jelentkezést, és legyenek önmaguk, hisz...
ki mások lehetnének? Ezzel kell beérniük.
Oké, valami ilyesmi! Gyerünk, menjünk tovább!
Van köztetek reménybeli asztrofizikus?
Csak mert ezt szeretni fogja.
Jeremiah vagyok a Questbol. Üdv.
- Emlékszik rám? - Igen, emlékszem.
- Én Nelson vagyok. - Rád is emlékszem.
Én John vagyok. Ügy alakult, hogy ma meglátogathattuk az egyetemet.
- Micsoda meglepetés! - Tok jó a hely. Marha régi.
Mégis, mit keresnek itt?
Jeremiah látni akarta a helyet, nekünk meg beszélnünk kéne.
- Maga megőrült. - Majd elfelejtettem...
Említette, hogy egy hallgató szobájában aludhatok.
- Ez még mindig áll? - Ó, igen, persze.
Menjen a túravezető után, aztán majd találkozunk az irodámban.
Mit művel? Maga nem jöhet be ide.
- Ami a múltkor történt... - Semmi sem történt a múltkor.
Így van, semmi.
Szóval ne befolyásolja ebben!
Ez Jeremiah születési anyakönyvi kivonata.
Ismertem Shelley-t, a szobatársát Dartmouthban.
Kölcsönkérte az autómat, hogy elmenjen magáért a szülés után.
Valentin napon.
Shelley elmondta, hogy aznap délután egykor szülte meg a babát.
Ezt jól megjegyeztem, ugyanis gyűlölöm a Valentin napot.
- Visszataszító ünnep. - Undorító.
De most jón a java.
Mikor Jeremiah jelentkezett a Questbe, láttam az adatlapját.
Azt írja: Örökbe adták,
miután 1995 Valentin napján, délután 1-kor megszületett a Blaine körházban.
Tudom, hogy nem maga akarta ezt, és nem akarom tönkretenni az életét,
de szeretem ezt a srácot, és több támogatásra van szüksége.
Neki nem szóltam. A maga döntése, én csak összehoztam magukat.
Istenem...
Vannak szülei. Meg ott van neki maga és Nelson, nem igaz?
Igen, a szülei remek emberek, de mi továbbállunk Nelsonnal.
- Lehet, hogy a sors akarta így. - A sors nem akart semmit.
És nem folyhat csak ügy bele mások életébe. Nem szép.
- Egyáltalán nem szép. - Nem szép...
Én nem egy projekt vagyok, egy falu, aminek vízre van szüksége.
- Üdv! - Üdv.
- John Pressman a Questból. - Ó.
Clarence Hall, felvételi dékán, Princeton.
- Nem semmi, ahogy dolgoznak. - Köszönöm.
- Oké. Mr. Pressman épp távozni készült... - Ó, igen, így van.
Örülők, hogy megismerhettem.
Ó, hallottam, hogy második helyre estek vissza...
Sajnálom. De a második hely is tök jó.
Itt az infó arról a hallgatóról, akinél a diákja majd megszáll ma.
Köszönöm. Ez pedig infó arról a diákról, akiről beszéltünk.
Ben, megtennéd, hogy kikíséred Mr. Pressmant?
És, Mr. Pressman, a jövőben kérem, írjon inkább e-mailt!
Igaz, sajnálom. Ja, e-mail...
Ügy lesz... Na jól van, viszlát!
Tudod, ez elég szokatlan...
mi több, egy iskolaigazgató még soha nem járt itt.
Tudom, és szerintem kéne ide egy biztonsági or,
akik megállítanák ezeket az őrülteket, ugyanis kezdenek elkanászodni.
SZÜLETÉSI ANYAKÖNYVI KIVONAT Gyerek neve: Nem ismert
Anyja neve: Nem ismert
Csá, mizu?
- Tessék? - A szobatársamat keresem.
- Segíthetek valamiben? - Csak így tovább!
Szóval egy zombi úgy mozog és beszél, mint aki érzi az ot körülvevő világot,
de a belső fény már kihunyt benne.
Értem, de ha létezhet olyan lény, akinek olyan az agya, mint a tiéd,
de nem rendelkezik öntudattal,
akkor a tudatos tevékenység nem egyenlő az agyműködéssel.
- Pontosan! - Így van!
Szia! Te nem vagy diák.
- Belopóztál ide, vagy mi? - Hellóka, mizu?
Én... Üdv!
Jó estét, a felvételi osztályról jöttem,
és az itt elszállásolt középiskolás látogatóinkat ellenorzom.
Szóval Jeremiah, nem fázik? Mindene megvan, ami kell?
Szeretne egy Princeton-pulóvert? És hozott magával fogkefét?
- Ó, minden rendben, köszönöm. - Helyes. Mit iszik?
- Ez diétás kóla. - Miért diétás?
- Mert jobban szeretem az ízét. - Én is. Ez... hihetetlen.
- Aha... - És csak diétás kóla. Nincs benne? - Nincs.
Nagyszerű. Nos...
Folytassák a zombis értekezést!
Rendben. Köszönöm.
Haver, nem semmi puma, mi?
Üdv! Véletlenül nincs magánál egy kölcsön fogkefe?
- Nálam? Nincs. Miért, kéne? - Igen. - Értem.
Puha sörtéjű kell, ugye?
Ezt használják a gyerekek... tinik... a maga korosztálya, ugye?
A puha sörtéjű a tejfogakhoz való.
- Én jobb szeretem a normált. - Igaz. Ne is hallgasson rám!
Mármint ha ragaszkodik a fogaihoz.
Mit szólna ehhez a cserélhető fejű fogkeféhez? Elég lazának tűnik.
Bármennyire is szeretem Thomast, a gőzmozdonyt, inkább nem.
Egy idióta vagyok. Válassza azt, amelyik tetszik!
Ezt itt...
Jól van, akkor...
- Nos hát... - Ügy tűnik, megjöttünk. - Igen.
- Köszi. - Szívesen.
Portia?
Mondd... jól vagy?
Remekül vagyok, köszönöm. Mit kerestek itt?
- Itt lakunk az utca végén. - Azt mondta, jól van...
- Te ittál, Portia? - Csak egy keveset, de ismersz: Hamar a fejembe száll.
- Hol van a szemüveged? - Gondoltam, kipróbálom a kontaktlencsét.
Nos, hát... Örülők, hogy láttalak.
Ej. Ez elég durva.
Igen, az.
- Portia Nathan, tessék. - Susannah vagyok.
Az anyád. Anya.
Mark hívott. Utál engem, de úgy érezte, segítségre van szükséged,
szóval íme: Azt hiszem, ez jó dolog.
Ha elhagynak, az jó? Eh. Mennem kell!
Remek, dühös vagy. Add ki magadból! Itt vagyok, beszélj hozzám, szívem!
Hát, tényleg bánatos vagyok, és...
Pontosan ezért tudtam azon az estén a vonaton 37 évvel ezelőtt,
hogy az a férfi, aki a Jól vagyokot olvasta...
- Jaj, csak a vonatos sztorit ne! - A spermája kellett, de o maga nem.
Hé, nézz már, hová mész, seggfej!
Anya! Susannah...
Gyereket akartam, nem valami önemésztő kapcsolatot.
Egy vadidegennel szex a vonaton megoldotta minden problémámat.
Nem túl egészséges ennyire függeni másoktól.
Te pedig menj, és szeress bele saját magadba!
- Oké, már indulok is. - Ez az, kislány!
Megyek, és veszek egy vonatjegyet.
Kérem, ne zavarjanak!
John, Portia vagyok megint. Ez a nyolcadik, nem, kilencedik hívásom.
Kérem, hívjon vissza!
Nagyon fontos, hogy ne szóljon Jeremiah-nak arról a dologról.
Amiről beszélgettünk. Egy szót se!
Hívjon vissza!
Igen, üvegszemem van, de azért, mert már 11 évesen a gyárban dolgoztam.
Kiverték, mert semmi sem védett munka közben,
de medálként viselem, mert megmutatja, hová tartozom:
- A munkásosztályba. - Igen!
Hé, Princeton, maga mit csinál itt?
Az iskolát figyelem, hogy jobb rálátásom legyen a jelentkezőkre.
- Király. Én meg ellógtam az óráról. - Lógni az óráról rossz ötlet.
- Utálom a földrajzot. Utálom a térképeket. - Miért utálod őket?
Mivel nem lehet tudni, hol kötők ki rajtuk.
Apámnál legalábbis.
Apádnak biztos megvan az oka arra, hogy ilyen gyökértelenül éljen.
- Azt hittem, szeretsz utazni. - Utálok utazni.
- Römizni szeretek. Maga szerint römiznek Ecuadorban? - Fogalmam sincs.
- Maga mióta van Princetonban? - Tizenhat éve, de...
Hu, maga nagy királyság!
- Koszi, de miért mondod? - Mert maga tok kiszámítható.
És mondd, elárulnád, hol van az apád?
Próbáltam elérni. Vagy millió üzenetet hagytam.
- Bocs, de egy kicsit el vagyok havazva. - Mit művel azzal a tehénnel?
Épp szülni készül. Kezet fognék magával, de...
- Nézze, egy léleknek se szóltam... - Maradjon ott!
- Ez a tehén nem ismeri magát. - Szerintem legutóbb már találkoztunk.
Tudja egyáltalán, hogy Jeremiah meg akarja-e ismerni a szülőanyját?
Tavaly írt egy esszét
"Szülés vagy nevelés: Vajh kik lehetnek az igazi szüleim?" címmel.
Portia, a bölcs! Nelson szólt, hogy itt van.
Csak meg akartam köszönni. Ez volt életem legjobb estéje.
Mindennél jobban szeretnék a Princetonra járni. Mindennél.
- Minden oké azzal a tehénnel? - Hol van már az a francos állatorvos?!
Nos, nem kell kikísérni...
Francba, ez nem jó! Nem így néz ki az interneten.
Jól van, pá! Sok szerencsét!
Jöjjön vissza! Kapja el a fejét, és nyugtassa meg!
- Maga azt mondja, ne menjek közelebb. - Meggondoltam magam.
- Nagyon dühösnek tűnik. - Valószínűleg csak a kicsinyét védi.
Szia, te kismama!
Nem lesz semmi baj, csak figyelj oda... a kilégzésre!
Legyen az bármilyen bűzös.
Gondolj arra, mennyivel rosszabb lenne most egy steakházban lenni.
Ne haragudj! Ez nem volt jó poén.
Hol van az a bika, aki ezt művelte veled?
Biztos a barátaival bulizik.
Kezd megint összezáródni. Jeremiah, gyere ide! Gyorsan!
Nem vagy egyedül, érted, mama? Itt vagyunk veled. Meg tudod csinálni.
Így vagy úgy, de meg fog történni.
Jól van, kezdődik. Portia, jöjjön hátra! Most!
Szörnyű.
Fogja meg az egyik lábát! Gyerünk! Jól van, háromig számolok.
Egy...
Kettő, három: Húzzatok!
Undorító!
Hé, mit képzel?
- Nem látta a "Ne zavarjanak" táblát? - De láttam,
de nem csak maga bűzlik a tehénplacenta szagától.
- Egyáltalán miért van magánál ilyen tábla? - Pont ilyen esetekre.
Tessék, használja ezt!
Nézze, o egy remek srác,
maga pedig egy remek, és csak közepesen megszállott no.
- Vágjon bele! - Én lennék megszállott?
Mit javítgatja állandóan mások életét? És a magáéval mi lesz?
Az én életemmel minden rendben, jó? Baromira faszántos!
Jéghideg lett a víz.
Hoppá, bocs. Napenergiával megy. Kicsit kényes.
Jeremiah-nak azonnal be kell adnia a jelentkezését!
Írja meg a rezüméjét!
Emeljen ki egy különleges adottságot, ami iránt elkötelezte magát!
És írja meg az esszéjét is!
Magának pedig fel kell készítenie ot az egyetemi interjújára!
Lehet, hogy iskolákat és víztisztítókat épített a harmadik világban,
de még soha nem próbált bejuttatni egy gyereket a Princetonra.
- De maga se. - Én nem is próbálok.
Én csak egy felvételi vezető vagyok, aki segít magának megpróbálni.
Mint ahogy minden olyan kitűnő diákon segítenék, akiről megfeledkeztek.
Ebben nincs semmi helytelen.
- Most kilépnék a zuhany alól. - Oké.
- Én még kb. 30 másodpercet szándékozok maradni a sajátomban. - Fantasztikus.
- Hé! - Igen? Miben segíthetek?
- Maga szerint van esélye? - Küldje át az eredményeit!
Nelson, végezd el a szögletet!
- Mi volt ez? Még egyszer! - Nem tudok szögletet rúgni.
Baromság! Szívvel-lélekkel csináld!
Helló, Portia, mi a helyzet?
Életemben nem láttam még ennél rosszabb eredményeket.
Másik lábbal!
Egyesek és kettesek a kilencedik, tizedik és tizenegyedik osztályban?
Felfüggesztés, intők és kisegítő órák? Mégis, ezt hogy gondolták?!
- A többit is elolvasta? - Miért, lesz itt egy rendőri jelentés is?
Ne már, öregem! Tedd már oda magad!
Ha így játszol, azok az ecuadori srácok élve megesznek.
Szóval Jeremiah nyolc emelt szintű teszten szerzett max pontszámot,
pedig soha nem is kapott emelt szintű képzést?
A központija pedig majdnem hibátlan?
- Istenem. Csak nem? - Csalt? Nem.
Én ragaszkodtam azokhoz a tesztekhez.
O a legzseniálisabb diák, akit valaha ismertem.
- Igazán? - A másik lábbal!
De nem számít. A Jeremiah-hoz hasonló srácoknak nincs esélyük.
Olyanokkal kerül szembe, akiknek 100 oldalas a rezüméjük.
Na és? Azok a srácok annyira kiégtek, hogy mást se akarnak,
csak egész hátralévő életükben frizbizni meg füvezni.
Princetonnak örülnie kéne Jeremiah-nak.
Hé, focizz!
Ez egy világsport. Lelkesebben, jó?
Azt a másik dolgot is megtalálta a dobozban, amit küldtem?
A VILÁG LEGJOBB ANYÁJA
- Nagyon vicces. - Nézze, ezt akarja.
Mindennél jobban, és tudom, hogy ott kivirágozna. Látom rajta.
Nézze, semmi olyat nem tehetek, ami miatt bajba kerülhetek,
de mivel magának ez az egész új, szakmai szívességből
küldhetek könyveket, forrásokat, mindent, ami jól jöhet. Oké?
- Szuper. - Viszhall.
- Mi a fene volt ez? - Odatettem magam a focinak.
Adok tíz dollárt, ha megismétled.
- Olyan gyorsan felnőnek, nem igaz? - De.
- Melyik a magáé? - Aha.
Hogy beszéljünk, hogy a tinédzserek is meghallják
Megafonnal.
Ja. Ahogy mondja.
Szóhoz se jut, ha jón az egyetem
Felvettek vagy nem?!
Felvételi ügyek
jól van, jól van. Hallottam, amit mondtál.
Hagy segítsek! Ide egy focicsapat is kevés.
- Adja vissza a gyerekemet! - Én csak segítek.
- Mit művel? - Mindenkinek elkél a segítség.
- Engedje el! Mi a franc... - Csak segítettem.
Gyerünk, gyertek! Most!
Nem vagyok... Nem vagyok őrült.
8 éves koromban rájöttem, hogy a tanárok nem tudnak tanítani engem,
ezért autodidakta módon kezdtem el tanulni.
Mindent elolvastam.
Biográfiákat. Leginkább azért, mert nem tudtam, mások hogy élnek.
Néhány éve megtudtam, hogy örökbe fogadtak,
hogy a szüleimnek nem lehetett saját fiuk, nekem kellett ot helyettesítenem.
Azt hiszem, a könyvmániám onnan jón, hogy valami hiányzik az életemből.
Kerestem valakit a történetemhez.
Hogy ne legyek olyan magányos.
Portia?
Tudtam, hogy nehezen viseled, de azt hittem, mostanra összeszeded magad.
Mi van?
Szívem szakad meg...
Tényleg fáj. De túl fogod tenni magad rajta.
- Te azt hiszed? - Tudom, hogy nehéz, de sikerülni fog.
- Nem. Ennek semmi köze... - Csitt. Semmi baj. Megértem.
Tényleg nincs.
Ó, Jézusom! Mennem kell! Kitartás!
Hát ez vicces. Nekem is az II Forro az egyik kedvenc éttermem.
- Fantasztikus. - Ugye?
- Üdv! - Portia, szívem, jól vagy?
- Remekül. - Nagyszerű.
Azt hiszem, egy kiértékelő lap rossz aktába lett helyezve.
Egy bizonyos Jeremiah Balakiené?
Balakian.
- Ba? - Balakian.
- Balakian. - Azt hiszem.
Nem a "Figyelemre méltó" aktába akartad tenni ot, ugye?
Hadd lássam!
De igen, oda.
De hát egyesei is vannak, meg fel is függesztették.
És azt láttad, hogy mind a nyolc emelt szintű vizsgán max pontot szerzett,
pedig nem is kapott emelt szintű képzést?
Igen. Ennek utánajárok, ugyanis ez lehetetlen.
Úgy tűnik, mégsem az, ha a kérdéses gyermek különleges. Egy unikum.
Ez nem egy gyermek, hanem egy jelentkező.
Egyáltalán nem járt fakultásra.
A felvételi tanácsadóját sokkolta, hogy Jeremiah tovább akar tanulni.
Magától tanult. 8 éves kora óta tudatosan olvas.
Leonaordo Da Vinci autodidakta volt. Benjamin Franklin úgyszintén.
Ez a kölyök fedezte fel a villamos áramot vagy festette meg a Mona Lisát?
Ezt nem olvastam az aktájában.
- Ez egy nagyszerű srác. - Portia, drágám. Vegyél egy nagy levegőt!
- Csapatmunka, emlékszel? - Persze, sajnálom.
Nem, én sajnálom. Elfelejtettem, mennyire törékeny vagy mostanság.
Miért nem jössz ki az udvarra? Megmutatom, mennyire törékeny vagyok.
Csak vicceltem. Csak vicc volt.
Csak egy kis humorbomba a csapatmunka elősegítéséhez...
Köszönöm az észrevételeidet, Corrine.
- Soha nem fog bejutni. Soha. - Nyugalom. Mutatni akarok valamit.
- Kiderült, hogy Jeremiah állami bajnokságot nyert... - Miben?
Tudja, mit? Jobb lesz, ha a saját szemével!
Nelson szülinapi partiján elő fogja adni.
Van benne eredetiség és intellektuális odaadás. Amiről a könyvek írnak.
Ó, állami bajnokság. Hála az égnek!
Remek. Akkor átküldöm a címet, ahol Nelsont ünnepeljük.
- A szüleim házában lesz. - Ott leszek. - Remek.
- Eljön a születésnapomra? - Aha.
- Miért kedveled ennyire? - Nem is tudom...
- Elég fura. - Igen, az.
- De igazából nem számít, nem igaz? - Már miért ne számítana?
De ami ezt a spanyol dogát illeti,
sorban ez a harmadik, ami egyest kapott.
A tanárnő szerint van érzéked a nyelvekhez...
Mi van, ha nincs?
Mi van, ha nincs érzékem a nyelvekhez?
Mi van, ha nem vagyok akkora zseni, mint Jeremiah?
Nem akarom, hogy zseni légy! Én se vagyok az.
De azt akarom, hogy boldogulj!
- Felőlem. - En espanol.
Fe-lö-lem. Órára kell mennem!
Még Beckett is Goebbels hatából notte ki magát.
Pinterről nem is beszélve.
- Polokov professzor. - Igen?
- Portia Nathan. - Igen, a szomorú hölgy.
A szomorú hölgy? Én nem így szoktam magamra gondolni.
- Hogy van az anyja? - Remekül.
Szóval azt akartam kérdezni, lenne-e kedve
levezetni néhány felvételi elbeszélgetést?
Egy olyan nagy szakértő, mint maga, sokat jelentene a bizottságnak.
Van is egy nem mindennapi jelentkezőnk,
aki odaadóan szereti az irodalmat és a filozófiát...
Miért akarnék én beszélni egy középiskolai diákkal?
Habár talán meg tudnánk egyezni.
Nem hiszem el, hogy áruba bocsájtottál.
Nem tettem ilyet. Nagy rajongód.
És muszáj beszélnie ezzel a jelentkezővel!
Meg aztán mikor jártál utoljára fogadáson?
Ahol rasszista zsokészobrok fogadtak? Soha.
Hát igen, elég furák.
- Helló, Portia, kösz, hogy eljött. - Szia, Nelson. Boldog születésnapot!
Örülök, hogy eljött.
- Szóval ez a szülei háza. - Nos, igen. Valójában az anyámé.
- Apám pár hónapja meghalt. - Ó. Részvétem.
Örülők, hogy újra látom.
- Ugye most nincs magánál stukker? - Kéne lennie?
Nem, nem. Mi itt mind rendes emberek vagyunk.
- Ez mi is? - Egy őskövület a jura korból.
- 150 millió évig volt egy helyen. - Király!
Szívélyes üdvözletem!
- Anya, szeretnélek... - Johnny anyja vagyok, Mrs. Pressman.
- Maga Johnny barátnője? - Nem, csak barátok vagyunk.
Pontosabban ismerősök. Portia Nathan vagyok.
Hát persze. Hogy is gondolhattam?!
Semmi olyat nem képes szeretni,
ami tízórányi repülőúton belül van.
- Talán nekünk se kéne elmennünk, ugye, nagyi? - Nelson!
Teljesen igazad van, Nelson.
Nincs azzal semmi baj, ha az ember egy darabig a fenekén marad.
Portia csak tudja. 16 éve ugyanazon a helyen dolgozik.
- Szégyellheti is magát. Osztályelnök volt a gimnáziumban. - Anya.
De lemondott, hogy a lányok sportolási lehetőségei megvonása ellen tüntessen.
Az egész iskola követte ot.
- És ezt most azért mondod, mert? - Kilenc hónaposan tudtál járni.
Tényleg járt. Nem csak ügy botladozott ide-oda, mint egy kisbaba,
hanem magabiztosan közlekedett.
Egy nap láttam, ahogy megbotlott a cipőfűzőjében. Nem sírt,
nem esett el, hanem leült, és szépen kötött rá egy dupla csomót,
aztán felállt, és ment tovább. Kilenc hónaposan.
Van egy-két lyuk ebben a történetben.
Nem ismertél félelmet. Született amazon voltál.
- Ez fantasztikus, imádom. - És miből gondolja, hogy nyaliznia kell neki?
- Én nem... - Oké, elég ebből a nonszenszből!
- Mikor Johnny-t felvették a Harvardra... - Ó, ne!
...úgy döntött, inkább bejárja a Góbi sivatagot.
- A Göbi sivatagot? - Igaza van, Portia, elég ebből a nonszenszből!
Menj, igyál még egy vödör gint, anya!
- Ms. Nathan? - Igen? - Vladimir Polokov.
Maga ma is ugyanolyan szép, mint harminc évvel ezelőtt volt.
Épp most műtötték le a melleimet.
Épp most fordították le finn nyelvre a könyveimet.
Zseniális.
- Hozhatok egy kis jeges teát? Vagy valami erősebbet? - Miért ne?
Elkísérhetem? - Hát hogyne! Nagy örömömre szolgálna.
Örvendtem. A kerti zsokék egyszerűen... fantasztikusak.
Ugye, hogy viccesek?
Most pedig jöjjön egy különleges szám Nelson tiszteletére ezen a nagy napon!
Íme a New Hampshire Állami Bajnokság vigaszdíjasa!
Kérem, tapsolják meg!
Tapsolják meg!
Jeremiah Balakiant!
Ezt a számot Nelsonnak küldöm.
Boldog szülinapot, kis haver!
- Vigaszdíj? Nem azt mondta, hogy nyert? - Elfogultak voltak.
Íme egy másik barátom: René Descartes.
- Köszönjetek neki! - Szia, René.
- Hogy vagy, René? - Gondolkodom, tehát vagyok.
Azt mondtad, "göndörödöm, tehát fagyok?"
Mit tanácsolnál ennek a fiatalembernek itt?
Ha Renée Zellweger leeszi a ruháját, még véletlenül se mondd neki:
"Renée, de kár!"
Akarjátok hallani Descartes filozófiáját hátulról?
Gondolkodom, tehát vagyok.
Ó, istenem. Ez... borzasztó.
Ez mi volt?!
- Ugyan már! Volt benne eredetiség, mélység... - Maga viccel?!
"Íme Dr. Moreau szigetéről Jeremiah Balakian!"
- Azok ott madarak? - Galambok.
- A partira? - Nem. Anyám szobát tart fenn galamboknak.
Ez az előbbi tényleg nem volt tokéletes előadás,
de nem csinálhat ügy, mintha valaki más lenne.
De igen. Maga is kipróbálhatná. Így működnek az emberek itt, a Földön.
Tudom, hogy működnek az emberek,
mivel jártam már néhány helyen itt, a Földön.
- Remek. Inkább segítsen! - Még nem vagy kész?
- Nem látod, hogy igyekszem? - Mozogjál már!
- Hogy tetszik a torta? - Nagyon hazafias.
Nelson ötlete volt.
- Hány rohadt gyertya van ezen a tortán? - 50.
Anyám ötlete volt.
Polokov úgy nézett Jeremiah-ra, mintha két feje lenne.
Az az o baja, oké?
Azért akarom Jeremiah-t a Princetonra küldeni, mert oda akar menni,
és szerintem jó lesz neki ott,
de ha egy másik iskolába jut be, az is megteszi,
ugyanis az, hogy hová jártál iskolába, csak egy rubrika, és engem nem érdekel.
Senkit nem akarok rubrikák alapján megítélni, oké?
- Szia! - Szia, anya!
- Hogy ment? - Jól.
Mr. És Mrs. Balakian? Portia Nathan vagyok.
Csak meg akartam köszönni mindazt, amit ezért a fiúért tettek.
Maguk fantasztikus emberek.
Mrs. Nathan a Princetonról jött.
Nos... Igazán nincs mit.
Szeretem magukat.
Oké...
Viszlát.
- Portia. - Te mit keresel itt?!
- Magával akarok élni. - Mi a frászért akarnál velem élni?
Mert maga egy normális, unalmas felnőtt.
Tuti, hogy a Mekiben kajálnánk.
- Mégis, miért hiszed azt, hogy unalmas vagyok? - Mert az.
De ez jó. Ennyi idősen annak is kell lennie!
- Annyi idős vagyok, mint az apád. - Ezt mondja el neki is!
- Halló? - John, Portia vagyok. Nelson itt van velem.
- Tényleg? - Nincs baja. - Tényleg? - Igen, jól van.
Hála az égnek!
- Nelson, ugye tudod, hogy mennyire szeretem ezt a szobrot? - Igen.
Három teljes napon át lovagoltál Mongóliában a szakadó esőben,
és csak kancatejet ittál, hogy ezt hazahozhasd.
Így van. 22 éves korom óta mindenhová magammal vittem, bármerre jártam.
És ez semmi ahhoz képest, hogy mennyire szeretlek.
Kérlek, többé ne ijessz rám ennyire!
- Miért? Te is mindig ezt csinálod. - Elbújok mások autójában?
- Elmenekülsz. - Előled soha nem menekülnék el.
És embereken segíteni szerte a világban nem menekülés.
De miért nem csinálhatjuk egyszer azt, amit én akarok?
Azért, mert te egy gyerek vagy, én pedig felnőtt.
Ebben a házban az történik, amit én mondok.
Ez a gyereknevelés dolog... ...kész horror.
Én is úgy hallottam.
Teljesen elrontom, ugye? Ugye? Teljesen elrontom.
- Engem kérdez? - Nem is tudom, csak Nelsonnal állandóan úton voltunk.
Nem akartam, hogy olyan élete legyen, mint az enyém volt.
Épp ellenkezőleg, de most kezd olyan lenni, mint az anyám.
Römizik, és poprádiót hallgat.
Karácsonyra egy kék blézert kért arany gombokkal.
- Az anyja kék blézert visel? - Nem, az az apám volt.
Hogy történhetett ez? Mit csinálok rosszul?
Legalább próbálkozik. Annyi különböző szülőtípus van,
de nincs mindenkire alkalmazható megoldás.
Legalábbis a bemutatkozó esszék olvasgatásából ezt szűrtem le.
- Jut eszembe, ma még 15 esszén kell átrágnom magam. - Értem. Rendben.
- Még egyszer köszönöm, hogy hazahozta. - Ez csak természetes.
- Tényleg el fog menni, ugye? - Igen, másfél hónap múlva.
- Arra gondoltam... - Most inkább ne gondolkodjunk!
Oké.
Figyi, Portia!
- Maga lesz az anyukám? - Micsoda? Nem.
Csak vicceltem.
Gondoltam. Aludj tovább!
Lehet, hogy mégse annyira unalmas.
- Jó reggelt! - Üdv.
Itt aludt? Túl messze volt az egyetem?
- A szófán aludtam. - Áhh.
Ahogy az anyja is. A hálóig már nem jutottunk el.
- Ezt nem akartam tudni. - Érdekes volt. Mondhatni különleges.
- Ez már tényleg túl sok infó. - A fiúról beszéltem, Jeremiah-ről.
A hasbeszélő mutatvány... fura volt. Tetszett.
- Megírom az ajánlólevelet. - Köszönöm.
Én köszönöm, szomorú hölgy.
Anya.
Anya!
Te mit keresel itt?
Mondani akartam valamit.
- Tudom. Lefeküdtél azzal a fickóval, nem igaz? - De igen.
Akkor mindkettőnknek szép estéje volt.
Igen, de el fog menni.
Semmi baj, ez jó dolog.
Így jó. Most ne akard elkötelezni magad! Így tökéletes.
- Nem. - Drágám, hulla vagyok.
Az a vén ruszki jól megdolgoztatott.
Aludj egyet! Csak egy keveset.
Igazából mennem kell!
Jöhet a következő példány.
Sok szerencsét a vívódöntőben, Sebastian!
- Örülők, hogy megismerhettem. - Mindent nagyon köszönünk.
- Hellóka. - Üdv.
Bemutatom Jeremiah Balakiant.
Örülők, hogy megismerhettem. Maga Mr. Balakian?
Nem. A szülei sajnos nem tudtak eljönni. A tanára vagyok.
Ügy is néz ki, mint egy tanár.
Nem akarod azt betűrni, fiam?
Nos, Jeremiah, fáradj be a kínzókamrámba,
és meséld el, miért akarsz a Princetonra járni!
Irányító voltam. 81-ben végeztem. Azóta sok minden megváltozott.
- Hé! Ez a srác... fantasztikus. - Aha. Szuper.
Úgy értem, o valódi diák.
Nem azért akar a Princetonra járni, hogy jövőbeli üzletfeleket találjon.
O a tanulás kedvéért akar tanulni. Erről szól ez az egész, nem igaz?
Hát persze.
- Menjen, igyon meg egy kávét! - Rendben, ügy lesz.
- Pöcs. - Tessék?!
Az imént pöcsnek neveztem. Sajnálom.
De ne rajta verje le! Ez az én hülyeségem volt.
- Ez nem volt szép. - Tudom.
Szóval Jeremiah, gyere, mesélj magadról!
Mármint arról, hogy milyen kapcsolatban állok a lelkemmel,
vagy arról, hogy lényem hogy teljesül ki tudatomnak hála,
vagy pedig a gravitáció vonzása által meghatározott létezésemről?
- Hogy sikerült? - Nem szabad a felvételi interjúkról beszélnem.
Ennyire rosszul? Elmehetne még egyszer interjúzni?
Sajnos nem.
Holnap kezdődnek a bizottsági ülések, és...
most haza kell mennem aludni! Három hétig nem lesz rá lehetőségem.
Három hétig tartanak az ülések?
- Le kell tennem! - Értem. - Szia.
Beszéltem a dzsúdó szövetséggel, és nem találják nyomát a bajnoki címének.
ELUTASÍTVA
Köszönöm. Visz hallásra.
Csak meg akartam köszönni.
Ügy akartam tenni, mintha nem érdekelne M... M...
Még a nevét is képtelen vagyok kimondani.
- Mark. - Igen, o.
És te voltál az egyedüli, aki érzékenyen reagált arra,
amin keresztül megyek, és ezért nagyon hálás vagyok.
A férfiak olyan szemetek tudnak lenni.
Minden ember szemét.
Oké, igen. Maximálisan egyetértek.
Jaj, ne...
Szerintem kössünk békét, mert nekünk, nőknek össze kell tartanunk
ebben a férfi nőnek, kutya szukának farkasa világban!
Legyünk testvérek!
Annyira igazad van.
- Éljen! - Igen.
Barátaim, ma veszi kezdetét az a folyamat, melynek során
kiválasztjuk a Princeton történetének legjobb első évfolyamát.
Íme a területi lista véletlenszerű sorrendben.
A nyugattal kezdjük.
- Hölgyeim és uraim! Corrine, készen állsz? - Igen.
Yulia Karasov.
Egy San Diego-i szakiskola 450 végzősének második legjobbja.
A családja tíz évvel ezelőtt vándorolt be Oroszországból.
A terepfutó csapat kapitánya, valamint az iskolai újság sportszerkesztője.
Matematika: 760, szövegelemzés: 710, íráskészség: 740.
Az ajánlásokban viszont nincs semmi extra. Tisztelik, de nem szeretik.
Lássuk a kezeket: Ki venné fel?
ELUTASÍTVA
Szent Isten, és egy ilyen gyereket nem veszünk fel?
Slyvia Hadlock. Los Angelesből jelentkezett,
de eredetileg a gyönyörűséges New Jersey-ből származik.
ELUTASÍTVA
Wallace Thompson. 2100 pont a központi felvételin...
...önkéntes... sakkbajnok... ...weboldal-adminisztrátor...
ELUTASÍTVA, ELUTASÍTVA ELUTASÍTVA
Alice Copley.
Ügyész akar lenni, később pedig a legfelsőbb bíróság tagja.
Alice édesanyját meggyilkolták. A gyilkosát muhiba miatt felmentették.
Alice újra akarja tárgyalni az ügyet, hogy egész életére bekasznizza.
Habár inkább a halálbüntetést választaná.
Nagyon jó fakultás-képzés.
2220 a központi felvételin, 4.2- Es jegyátlag.
Kicsit aggaszt, hogy a tanulmányait a bosszúvágy vezérli.
Portia, láttam, hogy te bíráltad felül. Azt írtad az aktájára: "talán".
Első olvasatra lehet, hogy alábecsültem az eltökéltségét. Előfordul.
Figyelemreméltó az önismerete.
Kitűnő jelölt.
Szavazzunk!
Nagyon jó.
FELVÉVE
Dashiel Weld Broward.
Négy generációs Princetonos múlt.
4.0- Ás átlag.
A vitorlás klub kapitánya.
Három egymást követő évben győzelemre vitte csapatát.
- A központi? - 660, 710, 600.
Az a fajta srác, aki a vizsgákon nem szerepel túl jól,
de csak ügy hasít a vízen!
Azt mondod, hogy egy szokatlan jelölt egyes területeken
felmutatott erősségei ellensúlyozzák más területeken meglévő óriási...
hangsúlyozom: Óriási hiányosságait?
Igen.
Akkor szavazzunk!
A felvétel mellett?
Aput Kunayak az alaszkai Nome-ból.
Öt fakultást is felvett, miközben az apja farmján dolgozott,
és menhelyet létesített az otthontalan szánhúzó kutyák számára.
ADD-ben szenvedett, de legyőzte, hogy a diákelnök lehessen.
O lenne az első a családjában, aki főiskolára jár.
Ben, mint tudod, elég kevés ilyen necces diáknak van helyünk,
de teret kell engednünk a különleges diákoknak, nem igaz?
Szavazzunk!
Aput Kunayak.
Megkaphatom az aktáját?
Végül elérkeztünk a végére: Az észak-keleti területre.
Kezdheted, Portia.
Köszönöm.
Richard Guiness a Rye Country Gimnáziumból.
Állami birkózóbajnok a 62 kilós kategóriában.
Rolfe-ot játszotta A muzsika hangja iskolai produkciójában.
ELUTASÍTVA
Sakk klubba jár, kiváló szuflét készít,
csapatjátékos, de nem vezető típus.
"A fafúvósok oszlopos tagja." Ez a legnagyobb dicséret, amit kapott.
Az a típusú diák, aki mindig rendelkezésre áll,
ha segíteni kell a Martin Luther King-napi ünnepségen.
Ki ne segítene?
Ez egyhuzamban a 28. elutasítás.
Gyerünk, Portia! Hadd szeressünk bele valakibe!
Jól van, lássuk!
Jeremiah Balakian.
Jeremiah az első jelentkezőnk egy új iskolából, a Questbol.
Még kezdő intézmény, de szigorú elvárásokkal.
Jeremiah egyke. Mindkét szülője egy kisboltban dolgozik.
Egyikőjük se járt főiskolára.
Az első három éve a középiskolában... katasztrofális volt.
Ha azon töprengtek, hogy egyáltalán miért pazaroljuk rá az időnket:
Jeremiah 8 éves korától autodidakta módon képezte magát.
Jól olvasott ember. Mi több, a legjobb, akivel valaha találkoztam.
És miért olvasott ennyit? A rezüméje kedvéért?
Hogy mély benyomást tegyen valakire? Nem. A tanulás kedvéért.
Hogy kielégítse tudásszomját.
Múlt őszig nem állt szándékában továbbtanulni,
amíg át nem jelentkezett a Questre,
ahol olyan tanárokkal került kapcsolatba,
akik felismerték a benne rejlő lehetőségeket.
Tavasszal megcsinálta a központit, és letett nyolc emelt szintű vizsgát.
Akkor végül is járt emelt szintű órákra?
Nem. És még központi előkészítőre sem,
viszont mind a nyolc tárgyból ötöst kapott,
és 790, 780 és 790 pontokat ért el a központin.
- Ez fantasztikus. - Bocsi, ezt megismételnéd?
- Ez fantasztikus? - Fantasztikus. Pontosan.
Szerinted képes beilleszkedni egy komoly egyetemi közösségbe?
- Köszönöm, ez egy remek kérdés. - Szívesen.
Iskolája igazgatója szerint a fiú nagyon eszes és egy igazi egyéniség,
kinek képességei jelentősen emelnék a diskurzusok fényét,
tantárgytól függetlenül.
- Ügy tűnik, nagyon tetszik neked. - Így van.
És milyen volt az átlaga? Mármint még a Quest előtt?
Kettes fölé. 1.5- Os átlaggal.
Egy elveszett gyermek volt, aki aztán magára talált.
Corrine, ezt a jelentkezést te bíráltad felül, és azt írtad: "elutasítva".
Változott-e a véleményed?
Hozzá fogható jelentkezővel még soha nem számoltunk.
- A felvételi interjúja nem sikerült túl jól. - Mert egy barom kérdezte ki.
Ezen kívül pozitív ajánlólevelet kapott
nem kisebb szakértőtől, mint Vladimir Polokovtól.
Oké, lehet, hogy a mi szemszögünkből nézve jobban is hajthatott volna.
Összehozhatott volna egy impozánsabb rezümét és jól dokumentált tetteket,
de a semmiből küzdötte fel magát oda, ahol most van.
Ösztönei által vezérelve képezte ki magát,
nem azért, hogy elintézze az anyja gyilkosait.
O is annyira elszigetelt volt, mintha Alaszkából jött volna.
Egyedül volt. Teljesen egyedül.
És talán ha a szülei gazdagabbak lettek volna, akkor több lehetősége adódik.
Lehetőséget kell adnunk az ilyen gyerekeknek!
Egyszerűen meg kell adnunk nekik a lehetőséget!
Clarence, az év elején arra kértél minket,
hogy találjuk meg azt a bizonyos rejtett gyöngyszemet.
Én megtaláltam.
Jól van, szavazzunk!
Ki az, aki a felvételre szavaz?
Továbbá vigaszdíjat nyert az állami hasbeszélő versenyen.
Épp szavazunk.
Brandt?
Sajnálom, Portia. Szerintem ez a fiú túl nagy falat lenne.
Hisz kisegítőre járt.
Tudom, hogy tudat alatt néha magunkra ismerünk a jelöltekben,
de szívem, nem.
Jól van, akkor.
Elutasítva.
Várjatok! Polokov szerint inspiráló volt.
Portia, kérlek, ülj le!
Túl kockázatos.
Nem a Princetonra való.
Sőt, meglep, hogy szerinted az volt.
ELUTASÍTVA
Tenisha Jones.
Brearley Iskola, Manhattan.
4.3- As átlag.
Társasági szinten beszél mandarinul.
Két, három, négy, és!
Hallgasd meg sztorimat, nagyon bús
Hisz ilyen egy igazi Tigertown Blues
Egész nap az egyetemen lógok
Hátha eme búmtól szabadulok
Ó, Uram, szabadíts meg a Tigertown Bluestól!
Ezek a princetoni srácok nagy lökőtök
Kizárólag mókára szánnak időt
Jó messzire kerülik az iskolapadot
Hogy ledöntsenek egy sört, vagy inkább hatot
Ó, Uram, szabadíts meg a Tigertown Bluestól!
Tigertown Blues, csak rosszat akar
Tigertown Blues, veled csak veszíthetünk
Tigertown Blues, igen, rólad éneklünk
Tigertown Blues, Tigertown Blues!
Portia Nathan.
Üdv! Bob Barrow vagyok a Hotchkisstol.
Az egyik jelentkezőnkről akartam beszélni önnel.
Már megszülettek a döntések.
Igen, csak azt akartam, hogy tudja: Jesse Bolton a Yale-re megy.
Ez biztos. Most beszélt velük.
Annak ellenére, hogy a felmenői a Princetonra jártak.
Ha felvették, akkor mit szólna ahhoz, ha a helyét egy másik diákunk kapná,
ahelyett hogy Jesse visszautasítaná a Princeton ajánlatát?
Köszönöm, hogy hívott, de a döntések véglegesek, és nem módosíthatók.
Igen, de...
Jelszó
- Szeretettel, Aleksei. - Aleksei.
Végső felvétel elutasítva
Bolton, Jesse
Felvéve
Elutasítva
Balakian, Jeremiah Elutasítva
Felvéve
Sajnálom, hogy így érzi.
Nem, sajnos nincs helye a fellebbezésnek.
Hogy Elissát ilyen sok helyre felvették? A Harvardra és a Yale-re is!
Mondja, hallott már az ösztöndíj programunkról?
Tényleg én is nagyon boldog vagyok. Nem, te vagy az ász!
Tudom, hogy on is idejárt, és azt is megértem,
hogy miért nem akarja többé egy fillérrel se támogatni az egyetemünket.
Hu, hát ezt még nem hallottam.
Remélem, végbélrákban pusztulsz el.
Portia Nathan.
Van itt valaki, aki beszélni szeretne veled.
- Felvettek. - Igen, tudom.
Ez életem legszebb napja.
Az élete legszebb napja? Ez jó. Ennek igazán örülők.
Figyelj, ma este bál lesz az iskolában.
Mi lenne, ha eljönnél, és megünnepelnénk?
Hát itt van! Clarence beszélni akar magával.
Igen, köszönöm. Már számítottam rá.
Mennem kell! Majd hívlak.
Kérlek, ülj le!
- Szóval... Volt egy hívásom. - Igen?
Richard Boltontól a 81-es évfolyamból.
A fiát Jesse Boltonnak hívják.
Ismerős? Tehetséges újságíró, a Boston Globe-ban publikál.
- Rémlik valami? - Aha.
Én emlékszem rá. Imádtuk ot. Fel is vettük.
És mégis...
Szóval bekértem a felvettek listáját.
Kerestem rajta Boltont, de nem találtam.
Viszont találtam helyette egy Balakiant. Jeremiah-t.
Már fel is ajánlottuk levélben Mr. Balakiannak, hogy felvesszük,
amit o el is fogadott.
Csak az a gond, hogy nem rémlik, hogy ajánlatot tettünk volna neki,
arra viszont emlékszem, hogy te könyörögtél, hogy vegyük fel.
El tudod képzelni, mekkora botránynak tetted ki ezt az egyetemet?
Ha erről bárki is tudomást szerezne, a kár felbecsülhetetlen lenne.
- Hát, tőlem nem fogják megtudni. - Ez pontosan így van.
Ugyanis most szépen beadod a felmondásodat,
aztán kapsz egy hetet arra, hogy rendezd a dolgaidat, és utána...
többé nem akarom, hogy betedd ide a lábad.
A Yale-re fog járni. Jesse Bolton.
Felhívott a felvételi tanácsadója. Esélyünk se volt.
A Yale-re?!
Mindegy, ez most nem számít.
Feltételezem, hogy nem fogjátok visszavonni az ajánlatot.
Nem tudnánk visszavonni, hacsak nem akarjuk, hogy kitörjön a botrány.
Az egész rendszert megkérdőjelezné.
És nem akarjuk, hogy ez bekövetkezzen.
Igen?
Ó, szia! Örülök, hogy itt vagy.
Épp most indultam volna le a buliba.
- Minden oké? - Persze, miért?
- Kissé feszültnek tűnsz. - Én jól vagyok. Te jól vagy?
Igen, tökéletesen.
- Nekem kéne felügyelnem odalent. - Eddig jól csinálod.
Menni fog.
- Jó a buli? - Ez életem legjobb napja.
El se tudja képzelni, hogy ez mennyire boldoggá tesz. Én...
Annyira akartam, hogy boldog legyen,
és hogy mindene meglegyen, amire vágyik,
Köszi.
Ismeri azt az érzést, amikor egy kötélen lógva átlendül a patak felett,
és fél elengedni, de aztán mégis megteszi?
- Én igazából félek a magasban. - Én is. Ez...
Nagyon sok bennünk a közös, és ez...
...nem is olyan fura, mint gondolnád.
Jeremiah, el szeretnék neked mondani valamit, és...
talán elég sokkoló lesz.
Én vagyok az anyád.
- Tessék? - A szülőanyád.
Próbáltam megtalálni a megfelelő időpontot erre,
- és én se jutottam szóhoz. - Nem arról van szó,
csak maga nem a szülőanyám.
De igen. És tudom, hogy váratlanul ért, és nem várom...
A szülőanyámat Janie Schrodernek hívják.
Fodrász Keene-ben.
Néhány hónapja találkoztam vele is, meg a féltestvéreimmel is.
- Megkerestem egy örökbefogadási ügynökséget, és... - Nem, nem.
Jeremiah, te Valentin napon születtél a Blaine kórházban délután 1 órakor.
Én szültelek meg.
Nem. Este tizenegykor születtem.
Azt mondták, anyám mindenképp ki akart tartani éjfélig,
hogy ne a hülye Valentin napon szülessek meg.
Látja ezen a másolaton?
Ez itt tizenegy, csak az egyik egyes hiányzik.
Látja, hogy elhalványult?
Senkinek se szóltam, mert nem akartam megbántani a szüleimet.
Azért nem akarom megbántani őket, mert a szüleim.
Ez érthető.
Végig azt hitte, hogy maga az anyám? Miért nem mondta el?
Befolyásolta volna a princetoni esélyeidet.
Át kellett volna adnom másnak az aktád.
Mindent azért tett, mert azt hitte, a fia vagyok?
Nem! Maximálisan hiszek benned.
Tényleg.
De végig hazudott nekem.
Én ezt nem értem.
Teljesen elbizonytalanodtam.
Én... nem értem. Viszlát.
- Hogy ment? - Nem 1 óra, hanem 11!
- Tessék? - Szállj ki az életemből! Már ami megmaradt belőle...
Hé!
Várj!
Janie Schroder. Egy fodrász. Jeremiah anyja egy fodrász.
Mi? Nem. Hisz láttam az anyakönyvi kivonatot.
Ez csak egy másolat. Egy elmosódott másolat.
- Nézd! - Mit?
Tizenegy. Az ott tizenegy.
Ez az egész hazugság. Csak egy hülye álom,
ami csak a te fejedben létezik, én pedig beszoptam, mint egy idióta.
Helyre tudom hozni! Beszélek az örökbefogadó ügynökséggel...
Ne! Semmit se próbálj helyrehozni! Soha többé nem akarlak látni!
Menj, légy világpolgár!
- Annyira örülők, hogy elmész Ecuadorba. Egy dolgot kivéve. - Mit?
Már előre sajnálom az ecuadoriakat.
Szia! Gyere, segíts nekem kolbászt tölteni!
Mondani akarok valamit, Susannah.
Egy vadidegennel szexelni a vonaton, hogy teherbe ess,
egyáltalán nem szuper dolog. Még a nevét se tudod.
Így aztán soha nem fogom megismerni az apámat.
Lehet, hogy Párizsban van, lehet, hogy Mucsácsaröcsögén.
Lehet, hogy o az elnök. Na jó, az nem, de soha nem fogom megtudni,
mert az emancipációs lázadásod során megfeledkeztél valakiről: Rólam!
Miért nem kérdezted meg a nevét?
- Miért nem fogod be? - Nem, te fogd be!
Teherbe estem, és meg is szültem. Még a főiskolán. Aztán örökbe adtam.
Nem Hollandiában voltam, hanem egy szerelőműhely fölött laktam.
Előled bujkáltam.
Mivel ki nem állhatlak.
Ennyit akartam mondani.
Illetve még annyit, hogy vegyél kutyakaját, baszki!
Várj, Portia! Portia!
Kérlek, maradj! Ne menj!
Portia, várj!
Azért nem kértem el a férfi nevét a vonaton, mivel...
valójában nem létezhetett semmiféle nagy terv.
Az egészet én találtam ki.
Baleset történt.
Boldog végkifejlettel, ugyanis ennek köszönhetlek téged.
Ennek köszönhetlek, kicsim.
És bárcsak elárulhatnám neked a nevét!
Ez életem egyik legnagyobb hibája, és nagyon-nagyon sajnálom.
Kérlek, gyere be a házba!
Anya, most el kell mennem!
Apa?
ÉSZAK-KELET
A kocsim!
Ez most komoly?!
- Mi történt? Jól vagy? - Csak egy kis törés.
Egy hülye koccanás miatt.
Sajnálom. Az egész az én hibám.
Hülye voltam és önző. Egy önző seggfej.
Azért hívtalak ide, hogy elmondjam, mennyire sajnálom.
- Várj! Hogy van Nelson? - Jól van. Remekül.
- Hogy megy a spanyol? - Szarul.
- De azért készen áll Ecuadorra? - Nem megyünk Ecuadorba.
- Nem? - Ja. Nem fogadtam el azt az állást.
Nelson itt akart maradni, és...
én végre rájöttem, hogy azt akarom, hogy boldog legyen.
Szóval hagyom, hogy ebben a kérdésben most o döntsön.
Nelson nagyon szeret téged.
- Nelson azért kedvel, mert annyira unalmas vagyok. - Nem vagy unalmas.
- Pedig eléggé az vagyok. - Dehogy vagy.
Szerintem fantasztikus vagy.
- Lenne kedved elmenni valahová? - Igen.
- Ügy értem, velem. - Ó. Igen.
Remek.
- Gondoltam, jobb, ha eloszlatjuk annak lehetőségét... - Igen, jobb tisztázni.
Szerintem is.
TILOS A BELÉPÉS
Portia Nathan?
Szóval meséljen magáröl!
16 éven át egy egyetem felvételi osztályán dolgoztam.
Azzal töltöttem a napjaimat, hogy olyan fiatalok felett ítélkeztem,
akik sokkal összeszedettebbek voltak, mint az o korukban én.
Kezdek rájönni, hogy most mit szeretnék tenni.
Az elmúlt két hónapban anyámnál éltem.
A legrosszabbra számítottam, de...
épp megünnepelni készüljük egy fiú érettségijét,
akiről azt hittem, hogy az én fiam. Nagyszerű srác.
Kinyírtam a bonsai fámat, mert túl sokat nyestem belőle.
Teherbe estem a főiskolán. A gyerek apja akkoriban már valaki mással járt.
Ezt csak akkor tudtam meg, amikor már késő volt.
És nem hittem azt, hogy valaha is jó anya lehetnék.
Portia?
Komolyan gondolta, amikor azt mondta, képes vagyok rá?
Igen, abszolúte.
- Köszönöm. - Remekül fog menni.
Fiam, ha tényleg kiváló vagy, akkor egy éven belül kirúgnak onnan.
- Fogd be, Vlad! - Elnézést.
Ne hallgass rá! Kiválasztottad már a fő tárgyadat?
Legyen filozófia!
Hagyd a filozófiát! Válaszd a feminista tudományokat! Az is elég filozofikus.
És ha a biológiai fia kapcsolatba lépne magával, az hogy érintené?
Egy kicsit... ideges lennék, ugyanakkor...
szerencsés is. Szerencsésnek érezném magam.
Hálás lennék, hogy megismerhettem.
Túl sok vizet adtam neki. A bonsainak. Megfullasztottam.
- Semmi baj. - Értem.
Semmit sem ígérhetek, de ha van valami fejlemény, akkor megkeressük magát.
- Szia. - Szia.
Vékony a boríték.
Az semmit se jelent.
Nyisd ki!
Azt írja, most még nem kész arra, hogy találkozzon velem.
Oké.
Hát akkor...
Várólistára kerültél.
Az nem olyan rossz hír.
Nem, tényleg nem. Hát jól van.
- Helló, Portia! Minden oké? - Igen.
Hogy mi a bejutás titka? Nem árulhatom el.
Mindenkinek magának kell rájönnie.
VÉGE
rendezte
írta
eredeti regény
Forgalmazza a JIL Kft.
Magyar szöveg: Zalaba Ferenc László.
Fényképezte
vágó
szereplők
zene
VIZSGA KÉT SZEMÉLYRE