A MOST WANTED MAN
2001 planlade Mohammad Atta 9/11-attackerna från Hamburg i Tyskland.
Underrättelsemisstag och rivalitet mellan myndigheter...
tillät honom och hans grupp att förbereda attackerna utan upptäckt eller ingripanden.
Idag fortsätter Hamburg att vara en stad med hög beredskap.
Både tysk och internationell underrättelse- verksamhet är fast bestämda
att aldrig upprepa misstagen från 2001.
Översättning: 314r
Ja.
Jag plockade upp honom på flygplatsen i eftermiddags.
Jag vet.
Du vet vad jag behöver?
Lita på mig, Jamal.
Du gör det enda rätta.
Är ni rädda, mina vänner? För oss?
För Islam?
Folk lider i den muslimska världen, i Palestina, Afghanistan och Bagdad.
Men tror jag att terrorism är den rättfärdiga vägen för detta lidande?
Nej, våld mot oskyldiga är inte Allahs väg.
Mina välgörenhetsorganisationer världen runt står upp mot makten
och förespråkar religiös tolerans och förståelse.
Vi litar på ert fortsatta stöd för att fortsätta vårt arbete, tack.
Ja, Maxi.
Maxi, vad har du?
Kring 11.00 fick polisen en rapport om en misstänkt figur på centralstationen.
De skickade denna bild från en mobiltelefon.
Kvalitén räckte för att göra en matchning.
Karpov, Issa. Tjetjen, 26. Klassad som flyktig, militant jihadist.
Potentiellt våldsam. Närmas med försiktighet.
Dra ner den.
Han filmades på stationen fem gånger under dagen.
―Vet vi vem han är? ―Inte än, vi arbetar på det.
Visa händerna.
―Nån slags meddelande? ―Valuta kanske. Det sista vi såg.
―Vem mer känner till honom? ―Polisen har inte reagerat.
―Och däruppe? ―Ser inte ut så.
De vet nog snart.
Karl, Rasheed, börja med moskéerna, härbärgen för hemlösa, ta det lugnt.
Niki, prova med järnvägsstationen. Vem är den tanige jäveln.
―Fint. ―Tack.
Issa Karpov.
Ett muslimskt förnamn och ett ryskt efternamn. Vad säger det oss?
Att killen är förvirrad.
Och inget fadersnamn. Är han ingens son?
Issa... Jesus, kanske.
Han kanske är guds son som kommit för att rädda oss.
Rädda mig.
Anwar, vad nytt?
Herr Günther, mitt liv är likadant som det var igår.
Svart kaffe.
―En euro. ―Tack.
―Salam. ―Tack.
Hallå.
Den tanige jäveln, de kallar honom Admiralen.
Han dricker på Silbersack Baren. Jag tror du känner till det.
Bättre än jag borde.
Jag ser på kvittona från Abdullahs resa till Dubai.
Varför stanna i fyra timmar på Cypern, på resan tillbaka till Frankfurt?
När man kan flyga direkt?
Jag vet inte, Gunther. Flygmil?
Med min tur så är det väl bara det.
"Seven Friends."
―Är det allt du har, Günther? ―Det är skeppsfrakt på Cypern.
Okej, jag kollar det.
Okej, hej då.
SILBERSACK BAR
Admiralen.
Herr Dinkelmann, saknade personer.
Märklig grabb, nervös.
Han bad mig hitta nån åt honom.
En bankir.
Och denna bankir, hade han något namn?
Vill du inte ha det?
Brue.
Monsieur Tommy Brue.
Brue.
Det sägs att Mohr har nåt för sig. Hans killar är ute på gatorna.
Günther?
De har hittat Karpov.
Bra. Låt honom gå runt.
―Karpov, ryssen, han är vår. ―Skall jag förstå att ni hittat honom.
Kom ihåg att ert tillstånd i Hamburg hänger på samverkan med mitt kontor.
Jag samverkar, Dieter.
Jag vill att killen talar med den han är tillsagd att tala med.
Ber det han är tillsagd att be. Sover där han är tillsagd att sova.
Jag vill inte att nån annan kommer nära honom före oss.
Och om killen spränger en bomb? Det är ditt ansvar, Günther.
Tacka gud att det inte är ditt, för i så fall hade du sumpat det.
Då vill jag ha det skriftligt för när bomben sprängs i Hamburg,
―vill jag att du ser blodet på gatorna. ―Har du sett blod på gatorna?
Pajas.
Melik, vi har en gäst.
Detta är Issa, från Tjetjenien.
Den unge mannen hjälpte mig. Han bar mina kassar.
Han är en guds gåva.
Det är det intryck jag gör.
Bröllop, varje gång så ser jag ännu en bra kvinna gå åt skogen.
Men männen då?
Männen är skogen.
Lägenheten tillhör en Leyla Oktay.
Turkisk medborgare, bor i tyskland. Änka, en son, Melik.
Michael.
De har ansökt om medborgarskap.
Michael.
―Du har upprört Dieter Mohr. ―Verkligen?
Det har nog att göra med terroristerna du låter vandra runt i Hamburg.
Vi avvaktar och ser ett närmande.
―Vad är det vi ser? ―Tillräckligt att fortsätta vänta.
Underskatta inte Mohr. Han har många vänner i Berlin.
Varför inte ge honom tjetjenen? Låt honom skina, inrikta dig på Abdullah.
Jag tror han flyttar pengarna till ett skeppsfraktbolag.
―Är du säker? ―Inte än, men nästan.
Jag behöver mer tid.
Jag gör vad jag kan, Günther, men se upp.
Det sägs att amerikanerna intresserat sig.
Tack för varningen.
Amerikaner.
Günther Bachmann?
Martha Sullivan. Amerikanska ambassaden, Berlin.
―Jag känner dig förstås av ryktet. ―Det låter inte bra.
Män med gott rykte brukar inte vara till nytta för mig.
Hur är det med kvinnor?
Detta är min kollega Irna Frey.
―Hej. ―Hej.
Hon seglar och spionerar. Jag seglar inte.
Hamburg är långt från Berlin. Vad gör du här?
Jag, jag är bara en observatör.
Jag har granskats av amerikaner förut. Det brukar inte sluta bra.
Vad jag har hört så är det inte oss du behöver oroa dig för.
God morgon, allihop. Herr Mohr har gjort en rapport.
Våra undersökningar bekräftar att
Issa Karpov är medlem av en militant salafigrupp av tjetjenska jihadister.
Karpov arresterades efter infångandet av gruppens ledare tidigare i år.
Var kom den informationen från?
Vi har utmärkta källor inom den ryska säkerhetstjänsten.
Efter 24 timmars utfrågning erkände Karpov sin del i gasledningsattacker,
transporter, infrastruktur, polisstationer.
Efter 24 timmars rysk utfrågning skulle alla här erkänna vad som helst.
―Bestrider du den här rapporten? ―Nej, ja... Kanske...
Vi har ännu inte fått läsa den.
Rapporten fastslår att terroristen Karpov har kommit till Hamburg
för att söka kontakt med islamiska celler som opererar i staden.
De gömmer sig bland oss.
―Säkert? ―Ja.
Karpov är efterlyst, om du har vetskap om hans vistelseort,
är du tvingad att följa rättsläget i enlighet med grundlagen.
Du menar att arrestera honom?
Issa Karpov försöker verkligen att söka kontakt Hamburg.
―Med en bankir. ―Vi har inte fått höra det.
Hade ni gjort ert jobb hade ni inte behövt det.
Vi är inte poliser.
Vi är spioner, Issa Karpov kan vara av värde för oss.
Allt jag ber om är mer tid.
Vår enhet skall utveckla underrättelser inom tysklands islamiska samfund.
Det är därför vi är här.
Jag trodde du var här för att du sabbade det Beirut.
―Din vän Michael Axelrod... ―Bankiren, vet vi vad Karpov vill honom?
Inte än och närmar vi oss honom nu kanske vi aldrig får veta det.
Jag tror han vet vad han gör, Otto. Du borde låta honom fortsätta.
Du har 72 timmar att föra saken till en lösning.
Annars gör vi det, med eller utan din samverkan.
―Okej? ―Okej.
―Vart skall vi gå? ―Mötas på stället i hörnet?
Okej.
―Jag träffar er senare. ―Okej, vi ses där.
Melik?
Har vi avtalat ett möte?
Mamma!
―Annabel Richter, mamma. ―Hej, Leyla, hur mår du?
Välkommen till vårt hus, Annabel. Trevligt att träffa dig igen.
―Snälla, kom in. ―Tack.
Pojken är god, fru Annabel. Förstår du?
Om han gjort något fel, är det för att han...
Hej, Issa.
Mitt namn är Annabel Richter. Jag är jurist.
Jag jobbar i en organisation som heter Sanctuary North.
―Varsågod? ―Okej.
Söker du asyl i Tyskland?
Jag gör lite kaffe.
Det måste finnas en orsak.
Antingen kan du inte återvända av fara för livet eller så har du blivit torterad.
Ja.
―Ja, vad? ―Jag har blivit torterad.
Förlåt, men det här är mitt jobb.
Jag vill tro dig men folk anger den orsaken hela tiden. Jag måste...
Vem gjorde dig det?
Ryssen.
Jag kan inte hjälpa dig om du inte är ärlig mot mig.
Det är bara en tidsfråga innan myndigheterna hittar dig.
Det är bättre för dig om du går till dem först.
―Vi kan... ―Jag återvänder aldrig till Ryssland.
Snälla, kan du kontakta den här mannen.
Han kan hjälpa mig.
Herr Thomas Brue.
Överste Grigori Borisovich Karpov, stationerad i Tjetjenien, 1986.
Involverad i organiserad brottslighet.
Stora saker, droger för vapen, vit slavtrafik.
Säg det han inte var inblandad i.
Karpov dog för två år sen.
―Och? ―Han hade en son.
Ivan, född 1986 i Tjetjenien. Modern okänd.
Bra.
Fröken Richter?
Var snäll och följ mig.
Varsågod.
Vad exakt är Sanctuary North?
Jag är jurist. Våra klienter är folk som lämnat sina hemländer.
De är i själva verket statslösa.
De är ofta traumatiserade.
Vad vill ni, fröken Richter?
En donation?
Förlåt mig. Det var okänsligt.
Jag är här för en klients räkning. Hans namn är Issa Karpov.
―Är namnet känt för er? ―Karpov. Nej.
Han är i besittning av ett brev nedtecknat av er far till hans.
Det refererar till en herr Lipizzaner.
Som de spanska hästarna som föds svarta och sedan blir vita.
Ja.
Den förvandlingen antar jag att er bank väl känner till?
Brevet innehåller ett nummer.
―Stämmer det? ―Stämmer det för vad?
Är numret en kontoreferens som används på banken?
Vår bank basunerar inte ut sina sätt att göra affärer.
Det passar säkert era kunder väldigt bra.
Men om numret hör till ett konto på denna bank,
måste det ha blivit grundat för ganska länge sedan.
Jag behöver kontrollera våra arkiv. När jag gjort det ringer jag er.
När?
Min klients situation i Hamburg är mycket känslig herr Brue.
―Säkert. ―Han litar på er.
Att döma av innehållet i brevet, litade hans far på er far.
Stor kille.
3448.
"Grigori Borisovich Karpov."
Ursäkta.
―Ingen fara, jag har slutat. ―Jaha, lycka till med det.
Ja?
Okej.
Atlantic.
Jag kommer dit.
―God afton. ―God afton.
Något att dricka? Ett glas vin?
―Vatten utan kolsyra, tack. ―Utan kolsyra, ja visst.
Är du ofta på Atlantic?
Inte din stil?
Du sa att er klients situation var känslig, därav brådskan.
Jag kan bekräfta att numret du visade tillhör ett konto på Brue Freres Bank.
Då avser han göra anspråk.
Be honom då att ta med en stor väska.
Han behöver förstås fastslå sin identitet.
Min klient kom in i landet under svåra omständigheter.
Han har brevet.
―Jag måste se det. ―Självklart.
Och dessutom, måste han medta ett visst instrument.
―Vilket är? ―Det kan jag tyvärr inte säga.
Men om er klient är rättmätig så vet han vad jag menar.
Och om han har detta instrument?
Ser jag inga svårigheter.
Hon kommer ut.
―Attraktiv. ―Inte min typ.
Vad är din typ, Günther?
Du, Irna, det vet du.
Johannes-Brahms-Platz.
Hej, Tommy.
Vem är ni?
Mitt namn är Bachmann.
Jag leder en antiterrorenhet som inte många vet om och ännu färre gillar.
Vi promenerar.
Hamburg är en av världens största hamnar, Tommy.
I århundraden har den öppnat famnen för alla främmande som hamnat här.
Nu, efter 9-11, ser vi i ögonen på varje mörkhyad man någon som vill döda oss.
Problemet är att en del vill det.
Men frågan är om Issa Karpov är en av dem.
Juristen.
Jurist?
Annabel Richter.
Den du mötte på hotellet. Den du vill knulla.
Vadå, är det inte sant?
Du är för gammal, Tommy. Det är vi båda.
Se henne, älska henne, men du får henne aldrig,
inte ens med alla svarta pengar du stoppat undan i bankvalven.
Vad jag vet, företräder Richter en klient med legitimt intresse i min bank.
Din bank gör affärer med ryssarna, eller hur?
Den gjorde det, på min fars tid.
―Maffian? ―Militären huvudsakligen.
Vad hindrar mig från att bara sticka iväg från det här?
Vad än det nu är?
Om vi skulle göra en fullständig granskning av er bokföring?
För er far var inte bara bankir, Tommy. Han var en tvättare.
―Du hotar mig? ―Jag har bara medkänsla.
Du har lämnats att städa upp i röran.
Vi har ett jobb att göra, Tommy.
―Du skall hjälpa mig med det. ―Med vad exakt?
Rädda Annabel Richter, till att börja med.
Från vad?
Från alltihop.
―Jag väntade dig inte. ―Inte?
Vem väntade du dig?
Dålig dag?
Några överraskningar.
Njut av din visky, Tommy.
Försök att inte ramla på väg till sängs.
Issa, någon söker dig.
―God morgon. ―God morgon.
―Tack för att du kom. ―Självklart.
Issa, detta är herr Brue.
God morgon.
Kanske du kan visa honom brevet.
"Min käre Karpov,"
"som avtalat, godta detta brev som en försäkran från en vän till en annan,"
"i olyckliga omständigheter av er död skall jag med nöje bekanta er egen käre son,"
"Ivan Grigorevich Karpov, med vår vän herr Lipizzaner."
"Han behöver bara visa detta brev, ihop med nödvändigt instrument"
"för närvarande i er ägo, för mig att agera."
"I fall av min egen död, fullföljer min son Thomas mina löften till er."
Ursäkta mig, är det en riktig underskrift av din far?
Det är det.
Skall jag tilltala er som Issa eller Ivan?
Issa.
Det är mitt muslimska namn som jag gillar.
―Men inte det som er far gav er? ―Min mor var tjetjen.
Jag önskar, sir, med er hjälp, att leva ett hederligt liv i Hamburg.
Då så, men först förstår du att det är vissa faktauppgifter.
Jag uppmärksammar er på frågan om instrumentet.
Får jag fråga hur ni kom till innehav av den här?
Den gavs till mig av min fars jurist.
Så det verkar som jag ombeds att fullgöra en fars löfte till en annan.
Det är sant, Karpov var min far.
―Ni stod inte nära varandra? ―Min far var en mördare.
―Han har tjetjenskt blod på sina händer. ―Och ändå vill ni ta hans pengar?
Jag förstår att ni kom hit från Turkiet, via en informell rutt, kan vi säga?
Får jag fråga vad du gjorde i Turkiet?
Jag satt i fängelse.
Och före det?
Jag satt i fängelse i Ryssland.
―Varför? ―Svara inte, Issa.
―Varför inte? ―För att det är oväsentligt.
För vad, fröken Richter? Er klient...
Han är er klient också, herr Brue.
Er klient gör anspråk på sin fars konto, ändå saknar han pass,
kan inte bevisa sin identitet.
Han har nyckeln och brevet, vad mer vill du ha?
Vi kunde inte höra allt så bra, Tommy.
Exakt hur mycket talar vi om?
Det kan jag inte säga, inte exakt.
En grov uppskattning?
10,000, 100,000, 500,000?
Vi talar om...
uppemot 10 miljoner euro.
Minst.
―Kaffe. ―Ja, sir.
―Svart. ―Genast.
―Jag visste inte om du skulle komma. ―Jag vill klargöra en sak.
Jag är inte skyldig dig något.
Vad hände i Beirut?
Du vet vad som hände i Beirut.
Mina nätverk sprängdes.
Är Hamburg ett straff?
Beror på om man gillar Hamburg.
Om det inte är vad du vill att folk skall tro?
Svalkar dig lite så att du kan fortsätta det stora spelet.
Som är?
Dr Faisal Abdullah.
Kom igen, Günther, vi vet troligen lika mycket om honom som du.
Vad vet du, Martha?
Vi vet att du spanat på honom i månader,
och att du är pressad att visa resultat
Och vi vet att han flyttar pengar genom muslimsk välgörenhet,
och varje gång så försvinner en del.
Dr Faisal Abdullah är allt vi vill att han skall vara och lite till.
Tolerant, upplyst, hängiven väst.
Men varje god man har lite av det onda, eller hur?
I Abdullahs fall, kan den lilla biten, mycket väl döda dig.
Om ni vet allt, varför promenerar han ännu på gatorna i Hamburg,
och inte ruttnar i en cell på Guantanamo?
För att vi tror, vi vet inte.
Pengarna åker och vi vet inte var de hamnar.
Och på tysk mark har han skydd av tysk lag.
Det har aldrig stoppat er tidigare.
Vi gör inte så längre.
Du vill att vi gör det, då?
Jag är undrar mer varför du inte redan gjort det?
Snälla jobba med oss på det här, Günther.
Jag litar inte på er.
―Gamla vanor är svåra att bryta. ―Det är vad jag är rädd för.
Jag pratade om era.
―Ha en trevlig dag. ―Du också.
Jag fick ditt sms.
Jag...
Jag kan inte göra det längre.
Nån kommer på det. Jag känner det på mig.
Jag är rädd.
De tittar på mig.
Allihop.
Jag är klar, det är över.
Jag är inte din spion, jag är en student.
Du kan inte få mig att göra det.
Jag har aldrig fått dig till något, Jamal.
Och det kommer jag aldrig.
Det vet du.
Första gången vi möttes.
Minns du vad vi talade om?
Minns du det?
Familj, framtiden.
De flesta av oss får inte välja, men du gjorde det.
Du gjorde rätt val.
Det är inte lätt.
Men det finns ingen återvändo,
för någon av oss.
Vi kan inte ändra på det som är gjort.
Se på mig.
Kom hit.
Du är mina öron, Jamal, och mina ögon. Jag behöver dig.
Du är viktig för mig.
Bra.
―Hallå? ―Tommy?
Ja.
Du måste ge Issa Karpov det han vill ha.
Fröken Richter?
Kan vi prata?
Kanske vi kunde ta en kopp te?
Vad vill du?
Jag har omprövat er klients belägenhet.
Min bank är beredd att godkänna hans anspråk.
Varför har ni ändrat mening?
Kanske du övertygade mig.
Jag trodde du skulle bli nöjd.
Okej.
Jag hör av mig.
Annabel?
Vi borde visa hänsyn.
Allihop.
Det är vår religiösa förpliktelse att ge.
Det är den heliga seden, Zakat, den tredje av islams pelare.
Genom vår trohet till denna sed för välgörenhet, står vi närmare gud.
Günther, bankiren ringde. Han gjorde det.
Bra.
Issa! Issa!
Vakna.
Var skall du ta honom?
Det är bättre att ni inte vet.
Vi måste gå.
Det är inte säkert att stanna här. Varken för dig eller dem.
Det är kläder här i.
Det är också några saxar och en rakhyvel.
Issa, de vet hur du ser ut.
Kom igen, Issa.
De flyttar.
Var skall vi åka?
Min bror Florien har en lägenhet som blir renoverad.
Han ordnade så att de inte arbetar på en vecka.
Var ligger nästa station?
Okej.
Vi går av på nästa hållplats.
Vi måste hitta en annan taxi, okej?
Hallå!
Du spärrar gatan!
Hallå!
Skit!
Hallå?
Mot väggen!
Kolla de andra rummen!
Sluta!
Sovrum, klart.
Vi är nästan där.
Jag vill tala med herr Brue.
Jag talade med honom tidigare ikväll.
Issa, han säger att banken godkänner dina anspråk.
Jag vill inte ha pengarna.
Vad?
Fars pengar är dåliga pengar.
Men utan dem har du inget.
Jag har gud.
Jag tog med lite mat.
Det finns en sovsäck och lite mer kläder.
Jag kommer tillbaka direkt imorgon bitti.
Det är inte ett fängelse.
―Var det här det bästa du kom på? ―Jag är en grottmänniska.
Jag lämnade utsikt mot rummet åt dig.
Du släppte lös Mohr ur kopplet?
Han behöver inte mig för att han skall göra dig förbannad.
Du tappade Karpov, eller hur?
Jag behöver juristen för att närma mig fritt.
―Jag har inte sånt inflytande, Günther. ―Du har det inflytande du vill ha.
Om du vill ha min hjälp så måste du berätta.
Berätta vad du tänker göra.
Förra månaden lämnade ett fraktskepp Cypern.
Det fraktade 1000 ton med donerat spannmål avsett för Djibouti.
Det stannade för att fylla på olja på Yemens sydkust.
När det nådde sin destination var det 900 ton kvar.
Vid samma tid dök 100 ton mystiskt upp på öppna marknaden i Yemen.
Pengarna från försäljningen gick till att köpa raketgevär till militanta islamister.
Jag tror att fraktbolaget är en al-Qaida-fasad.
Jag tror att saknade medel från Abdullahs välgörenhet går dit.
Du tror, eller du vet?
Kom igen, Günther, dela med dig.
Abdullah är inte skurken. Han är vår väg till skurken.
En man ger pengar till vapen som dödar amerikaner, och du kallar honom vän.
Han kanske inte flaggar för frihet och demokrati så entusiastiskt som du vill.
Okej.
―Han ser sitt folk... ―Spara lektionen.
Han ser sitt folk bli överkört från nu till evighet.
Jag har hört det förut.
Kanske en liten del av honom vill återgälda tjänsten.
Men det är den lilla biten som gör honom så värdefull.
Förstår du inte?
Okej, jag fattar. Men det är inte vad mitt folk skulle säga.
Vad skulle ert folk säga? Ta honom? Döda honom?
Och vad har du då?
Ett stort jävla hål. Vem skall fylla det?
Ingen vet, du minst av alla.
Så vi skall alla börja söka igen, och fumla runt i mörkret?
Vill du kunna styra Abdullah? Med ditt rykte och dina resurser.
Hur skall du göra det?
Karpov har tillgång till pengar, som kan vara av intresse för Abdullah.
―Men juristen? ―Han litar på henne.
Det är bra.
Är det bra?
Dans.
―Försöker du imponera, Günther? ―Nej.
Jag sätter Mohr i koppel igen, men nu är du skyldig mig.
Hej, Annabel.
Kul att se dig. Hur mår Ursula?
Nej, nej.
Släpp. Släpp mig!
Ja.
Okej?
―Ja. ―Bra.
Rasheed.
Du kan inte göra så här. Jag är jurist. Det är kriminellt!
Sitt ner, för helvete!
Jurist?
Du är en jävla socialarbetare åt terrorister.
Cigarett?
Just det, du har slutat.
Är det allt?
Är det allt bråk du tänker ge mig?
Pacifist.
Vi känner till dig.
Vänsterradikal jurist.
Välbärgad familj.
Far är domare.
Allt du gör säger åt honom: "Dra åt helvete."
Är det, det bästa du kan?
Får jag gå nu?
Gå vart?
Tillbaka till dina självgoda vänner vid Sanctuary North?
Men ingen kommer att såga av deras huvuden, eller hur?
Ingen kommer att spränga deras barn för att ni är på en strand i Bali,
eller åker med ett tåg till skolan i Madrid eller London.
Hur fan vågar du?
Hur fan jag vågar?
Säg till mig att jag brutit varje regel som finns?
Att jag trampat på själva grundlagen?
Vill du köra det snacket?
Ja?
Vet du var du är?
Nej, det vet du inte.
Detta är den riktiga världen, Annabel.
Vi kämpar mot de radikala avarterna från ett folk som kallas Islam.
Du har korsat linjen.
Du är på deras sida nu.
Hallå.
Jag bryr mig inte om vad ni gör mot mig.
Men det är väl inte dig vi talar om?
Issa måste vara hemskt orolig.
Var du än gömmer honom,
Han undrar nog om du nånsin kommer tillbaka.
Jag hoppas han inte gör nåt dumt.
Kom och sitt med mig.
Kom.
Det finns folk där ute som vill arrestera honom.
Du vet förstås det.
Vi är bekymrade att de hittar honom innan vi gör det.
Det är skillnad mellan dem och oss.
De vill skada honom.
Vi vill hjälpa honom.
Du förstår, Annabel, vi är inte din fiende. Vi är din lösning.
Bra.
Vet du vad mina killar sa till mig?
När de tog dig på gatan?
Du ställde inte till med bråk.
Inte på riktigt.
Du kämpade lite.
Skrek lite, men...
du lät dem ta dig.
Det är nästan som du ville att det skulle hända.
Du behövde någon att få din hand ifrån det.
För du är ute på djupt vatten, Annabel.
Du vet att du inte kan rädda honom, inte ensam.
Ditt val står mellan oss,...
och ingen.
Klockan tickar.
Du vet att de hittar honom, och när de gör det,...
sitter han på första plan tillbaka till Ryssland,...
om inte amerikanerna vill ha honom...
och då vet vi inte var han är och inte han heller.
Han vill inte ha pengarna.
Han vill bara inte ha dem.
Hälften radikal, hälften...
rik unge.
Hälften ryss, hälften tjetjen.
Älskar sin mor, hatar sin far.
Vi vet båda att Issa Karpov inte har en aning om vad han vill.
Det är nåt annat vi båda vet, eller hur?
Vi vet båda att han är oskyldig.
Så vad är det ni vill?
Jag vill hjälpa honom.
Issa?
Issa, jag är ledsen.
Jag hade en dröm.
De tog dig. De torterade dig.
Vad hände?
Berättade jag var du var?
Nej.
Du är starkare än jag var. Du berättade ingenting.
Gå och sätt på något varmt. Jag vill visa dig något där ute.
Okej.
Bra.
Se på honom.
Han är säker.
Det finns en säng till dig här.
Det är bättre att du inte går hem.
Herr Mohr och hans killar letar fortfarande efter dig.
―Försöker du få mig full? ―Ja.
―Hur går det med Karpov? ―Kommer dit.
Juristen?
Jag har redan givit dig all den tid jag kan.
Beirut var vårt misstag.
En av våra agenter sprängde ditt nätverk. Jag vet att du delade, vi klantade oss.
Tänkte bara att du behövde veta det.
Vi gör den sortens misstag.
Jag kan förstå varför du inte litar på oss.
Dina agenter och kontakter var misstänkliggjorda.
Män som litade på dig dog och det följer dig alltid.
Och all den skadan
vi lämnar efter oss.
Alla dessa liv.
Alla dessa tomrum.
Vad skulle varit i dem?
Ställer du dig nånsin den frågan?
Varför vi gör vad vi gör?
Ibland.
Men jag stannar alltid vid samma svar.
Vilket då?
Gör världen till en säkrare plats.
Räcker inte det?
Flytta din dam.
Bara för att du är ryss,
betyder inte att du är en bättre schackspelare än mig.
Jag är tjetjen.
Okej, så du är bra på schack.
Berätta något annat om dig själv.
Du sa att din mor är tjetjen?
Hon är död.
Förlåt mig.
Min far våldtog henne.
Hon dog när jag föddes.
Hon var 15 år.
Den var min mors.
Den är vacker.
Du måste gå.
Du kan pressa honom lite mer.
Försök få honom känslosam.
Om det händer naturligt, tappa ditt humör.
Men han vill inte ha pengarna.
Jag vet.
Men han vill ha dig.
Günther?
Vi borde ta hänsyn.
Kanske vi pressar för hårt.
Bli inte mjuk mot mig, Irna.
Det finns inte utrymme för det här.
Berätta när det finns det.
God morgon.
Sjuttio människor dog på en marknad i Bagdad igår.
Insha Allah.
Guds vilja?
Eller bara en man arrogant nog att döda i hans namn?
Hon är bra.
Leyla och Melik har blivit arresterade.
De kan bli utvisade, för att de var snälla mot dig,
för att de bjöd in dig i deras hem.
Förklara för mig, Issa!
Guds vilja?
Förklara varför den mannen som dödade de kvinnorna och barnen i Bagdad
är annorlunda än din egen far?
―Jag kom till Hamburg för ett nytt liv. ―Nej, du kom för att hitta Tommy Brue.
―Du kom för att kräva din fars pengar. ―Jag sa att jag inte vill ha hans pengar.
Förlåt mig.
Kanske...
det finns ett sätt att lämna ditt förflutna bakom dig, Issa.
Ta din fars pengar... Ta din fars pengar...
och använd dem till något gott. och använd dem till något gott.
Din get är tjudrad.
Det är bara en vanlig penna.
Ser ut som en, skriver som en och lyssnar som en penna.
Dela den så det är ändå en penna.
Är du redo?
Du agerar ombud för en välbeställd muslimsk klient.
―Vi har gått igenom det. -...välbeställd muslimsk
Många gånger.
...som ärvt en stor summa men källan till pengarna är ifrågasatt.
Han vill fördela förmögenheten
―på ett själsligt riktigt sätt. ―För guds skull!
Jag gör det inte för dig.
För vem du vill, Tommy.
Hej.
Lyft på armarna.
Väska?
Hej.
―Hej. ―Hallå.
―Herr Brue? ―Ja.
―Välkommen. ―Tack.
Jag är Jamal.
Min far väntar er.
―Kan ni ta av skorna? ―Ja visst.
Jag tar rocken.
Herr Brue.
―Herr Brue. ―En ära.
Du har mött min son Jamal?
Ja, och en vid dörren, tror jag.
Varsågod och sitt.
Varsågod.
Som jag förklarade,
min klients situation i Tyskland är ömtålig.
Här är detaljerna för hans erbjudande.
Som ni ser finns det specifik önskan att en del skickas till Tjetjenien.
Sjukhus och skolor.
Är det här kanske ett skämt?
Du har lagt till en nolla för att testa mig.
Siffrorna är korrekta.
Var kom de här pengarna från?
De har kommit till honom i form av ett arv.
Min klient har kommit att betrakta dem som orena
och söker er vägledning i att fördela dem på ett sätt som passar er religion.
Ni är en ärlig man, det tror jag.
Men varför skulle jag lita på er?
Vi måste kunna lita på varandra.
Jag är villig, genom min klients instruktioner
att ordna så att stora summor blir transfererade till er.
Ni är känd som en religiös man.
En pålitlig man.
Jag godtar att ni dirigerar pengarna efter de syften han avser.
Varför så brådskande ?
Min klients legala status i Tyskland är osäker.
Jag skulle rekommendera att ni godtar gåvan nu,
för han kanske inte är i ställning att erbjuda det mycket längre
Jag vill att du kör mig in till Hamburg imorgon,
―Tack, Jamal. ―Ingen orsak, pappa.
Herr Brue.
Här.
Doktor, den här vägen.
Dr Abdullah, får jag presentera er välgörare, Issa Karpov,
och hans jurist, fröken Richter.
Jag önskar tala med Issa ensam.
Självklart.
Fröken Richter?
Var snäll och berätta,
varför du har beslutat att göra denna generösa gåva?
Är ni under tvång?
Nej.
Se på mig.
Det är orena pengar, sir.
De tillhörde en man som skapat stor ondska.
Min far.
Jag vill bli fri från honom.
Vems synder avsvär du genom att lämna denna gåva?
Min fars synder.
Och dina egna synder?
Jag tror att du känner dig förlorad, utan gud eller kärlek.
Du måste följa Allahs väg.
Bara då blir du verkligen fri från denna börda.
Jag är tillfreds, herr Brue, att gåvan är äkta.
Underbart.
Det här är en lista på organisationer, med deras bankuppgifter,
för era verifikationer.
Varsågod.
Det verkar vara i sin ordning.
Jag avvaktar vidare instruktioner.
Michael.
Välkommen till Berlin.
Har alla fått min rapport?
Ja.
Ni måste inrikta er på Burgdorf,
Inrikesdepartementet.
Det slutgiltiga beslutet är hans.
Jag kommer att behöva pass för Karpov och turkarna.
―Vi gör inte pass. ―Han gav juristen sitt ord.
Ja, och denna gång vill jag att det betyder något.
Det är där uppe.
Vi har kollat alla organisationer på listan. De är alla rena.
Herr Bachmann, varsågod.
Ni ser på mig, på oss,
men vi finns inte,
inte lagligt, inte officiellt,
för att tyska säkerhetstjänsten behöver få ett jobb gjort
som tysk lag inte låter dem göra, så jag och mitt folk gör oss små.
Vi finns på gatorna.
Vi gör vädret.
Våra källor kommer inte till oss, vi hittar dem.
Vi blir deras vänner.
Deras bröder, deras fäder, deras älskare, om vi måste.
När de är våra, och bara då, ger vi dem större mål.
Det krävs en elritsa att fånga en barracuda.
En barracuda att fånga en haj.
Jag fiskar inte, Herr Bachmann.
Det är en metafor, Erhardt.
Bara en metafor.
Vi tar vår tid. Vi bevakar. Vi väntar.
Vi ser vad Allah tillhandahåller.
Nå, denna gång har Allah tillfört
Issa Karpov och hans orättfärdiga miljoner.
Som ni kan se i rapporten mitt lag har framställt.
Dr Abdullah har lämnat en utförlig lista över hans favoritorganisationer,
att bli mottagare av dessa miljoner.
Varje välgörenhetsorganisation har blivit godkänd av CIA.
Det är min tro att han byter ut ett av namnen på listan med ett annat.
Seven Friends Navigation Company.
Vad slags bevis kan du visa oss?
Bevis är det vi letar efter.
Om denna Abdullah,
Om denna barracuda, om jag förstod metaforen,
tar betet,
med vilken påverkan kan du säkra hans samarbete?
Med det negativa,
hot om straff, fängelse, allmän förnedring, diskreditering av hans organisationer,
deportering av hans fru och barn.
Jag väljer det positiva.
Amnesti, medborgarskap, viket han ansökt om ett dussin gånger.
Erbjuder vi medborgarskap till finansiärer av terror?
Ni är alla bekanta med operationsplanen?
Vi har tre timmar att gripa Abdullah och göra honom till vår.
och komma tillbaka hem innan någon märkt något.
Och om han inte samverkar?
Då är han er.
Gör med honom det ni behöver.
Och Issa Karpov?
Han skall lämnas i fred.
I mina ögon är det oacceptabelt.
Hitta nån annan att visa upp framför kamerorna.
Det var överenskommet.
Han har vårt skydd.
Martha, vad är den amerikanska synen?
Kanske du kunde definiera för oss, vad den långsiktiga synen borde vara.
Vad försöker vi uppnå?
Att göra världen till en säkrare plats.
Räcker inte det?
Herr Brue?
Imorgon bitti.
Tack för ert meddelande.
Hur känner du dig?
Bra.
Du släpper av honom vid banken och sen försvinner du.
Förstår du?
Du tvingar mig att förråda min egen far.
Du förråder honom inte. Du räddar honom.
Det är en kärlekshandling.
Han har blivit beviljad asyl.
Det var det bästa jag kunde göra.
Jag gav dig Issa.
Issa ger dig Abdullah.
Vad händer sen?
Vad skall du göra med honom?
Med Abdullah?
Ja.
Ingenting illa.
Jag lovar.
Se.
Vad betyder det?
Det betyder att du kan stanna.
Jag har något till dig.
―Doktor. ―Hallå, herr Brue.
Detta bekräftar kvitton med medel från herr Karpov
in i ert nya konto vi har satt upp här.
Detta är organisationerna du angav med deras bankuppgifter.
Varje överföring är inloggad i vårt system och klar att köra.
Oh.
Vill ni vara snäll och kontrollera alla uppgifter?
Namnen på kontoinnehavare
och pengarna tillskrivna var mottagare
och godkänn sedan varje med er underskrift.
Jag vill göra en förändring.
Jag måste byta ett namn.
Seven Friends Navigation Company.
Ja.
Det är ett fraktbolag,
men med affärer i välgörenhet.
Vi kan ha all hjälp i världen,
men det är värdelöst om man inte kan få det till folk som behöver det.
Ja.
Sådär.
Er sista underskrift.
Tack så mycket.
Ursäkta mig.
Förlåt, pappa.
Jag är fast i trafiken.
Ingenting rör sig.
Ja.
Tyvärr så är min son försenad.
Tillåt oss ringa en taxi.
―Jag går in. ―Lycka till.
Ja.
Taxi till Brue Freres.
Ett nöje.
As-salam.
Mot Blankenese.
Tillbaka!
Vänta!
Sluta! Vad gör ni?
―Vänta. ―Nej!
Nej.
Issa!
―Vad händer? ―Nej!
Nej!
Stå upp.
Nej!
Issa, nej!
Sluta! Nej!
Nej, Issa!
Fan!