www.titlovi.com
OBOŽAVANJE
Sećam se kada sam čuvao vas dvoje.
Ona se igrala na doku, ti si gledao.
Mislio sam koliko ste srećni što imate takvu majku,
i kako je ona srećna što ima sina kao što si ti.
On ti je to ukrao, Sajmone.
I to ja ne mogu nikad da oprostim.
Ono što morate da zapamtite o mojoj majci...
je da je bila osoba od poverenja.
Jedino tako je mogla da se snađe u toj situaciji.
I to je prvo što su...
uvideli agenti bezbednosti.
Bila je potpuno nedužna.
Govorite li hebrejski? - Ne.
Ostajete li u Tel Avivu?
lći ćemo u Svetu zemlju.
Ko to mi?
Moj verenik i ja.
Zašto on ne putuje sa vama?
Morao je da ostane zbog posla.
Jeste li u drugom stanju?
Ljudi su uvek pitali kako dva deteta mogu da budu tako različita.
Tvoja majka je pokazivala svoj talenat čim je prohodala,
pa čak i pre toga.
Uvek je pevala za sebe, oko kuće ili u dvorištu.
Kad uzme violinu, izgledalo je da već zna gde treba da stavi prste.
A tvoj ujak nikad nije otkrio neki svoj talenat,
sem da pravi probleme i štetu.
Moji roditelji su nešto najsmešnije. Nešto kao, ti nikad ne pružaš dokaze,
a sad tražiš neki dokaz.
Baš tako je i bilo.
I onda je postalo tako smešno da sam rešila da vam pokažem.
On misli da mu je život mnogo dramatičan.
Ja mislim da si ti drogirana, kad si nam ovo pokazala.
Mislim, zašto bi traćila vreme na snimanje...
Hoćeš ti da otvoriš vrata?
Zašto bi Sajmon...
Zdravo. - To je 24 dolara.
Možete li to da stavite na račun, kao i obično?
Ne može, žao mi je.
Nije ukusna kao pre? - Zašto nije hteo da stavi na račun?
Sam proceni. - To i pokušavam.
Eto, nije hteo.
Proveri tu zelenu.
Da li je pregorela. Dobro je.
Znaš, ako smo u problemima, treba da mi kažeš.
Ko je pomenuo probleme? - Sa novcem.
Sa novcem? Šta ćeš ti tu da uradiš?
Da pomognem. - Kako da pomogneš?
Prodaćeš stare video igre?
Mogu da pozajmim, tako nešto.
Nevinost je teško opisati. To je kao miris,
nešto što imaju neki Ijudi.
Kad su pronašli bombu,
obezbeđenje je odmah znalo da to nema veze sa mojom majkom.
Moj otac je bio optužen za to.
I kad sam čuo priču, prošle nedelje u učionici,
koju su nam pročitali na francuskom, sve mi se vratilo.
Odgajili su me da mrzim svoga oca, zbog toga šta nam je uradio.
Bio je čudovište.
Ali, ko je tačno bio taj monstrum?
Šta ga je nateralo da to uradi?
Hoćete li se sastati sa nekim u Tel Avivu?
Da. Sa njegovom porodicom.
Čijom porodicom? - Mog verenika.
Gde mu živi porodica? - Tu negde.
U kom gradu? - U Vitlejemu.
Znači žive u Vitlejemu? - Tako mislim.
lako se desila pre mnogo godina,
priča je korisna kao ilustracija...
efikasnosti izraelske bezbednosti.
Zaustavljena je, kao i svi putnici sa tog leta,
da bi agent popričao sa njima.
Neki delovi njene priče bili su agentu sumnjivi,
uključujući deo o njenom vereniku,
ocu deteta koje je nosila u sebi, a koji nije putovao sa njom.
Prema modelima ponašanja koje koristi izraelska bezbednost,
trudnice retko putuju same...
Je li ovo sav novac koji nosite? - Da.
Koliko planirate da ostanete? - Dve nedelje.
Sa ovoliko novca? - Srešću se sa njegovom familijom.
I oni će vas odvesti u Vitlejem?
I tu ćete se venčati sa čovekom koji ne putuje sa vama?
Ima poslove. Naći ćemo se tamo.
Treba mi još samo minut.
Mogu da osetim bebino ritanje. - Ne možeš.
Mogu..
Evo, opet se rita.
Volim tvoje maštarije.
Šta nije u redu? - Ništa.
Zašto ne možeš da pođeš sa mnom?
Rekao sam ti, karte ne mogu da se zamene. - Tvoju si zamenio.
Moj šef je platio zamenu.
Ne bi to još jednom uradio. - Zašto ne bi?
To je uradio zbog posla.
Možeš li da mu objasniš? - Pokušao sam.
Pokušao sam.
Ne želim da brineš.
Paziće te kao kraljicu. Odvešće te u hotel.
Ja ću doći za dva dana.
U redu? - U redu.
Sam sam ih napravio.
To je palo na pamet tvojoj babi, ali nije doživela da vidi.
Uradila je sve crteže.
Evo slike dok to radi.
Marija, Josif i tri kralja.
Još su mi negde u fioci. Jesam li ti ih nekad pokazao?
Ne. - Pomogao mi je tvoj ujak.
Tom je uvek imao spretne ruke.
To je divno.
Stavljate li to svake godine?
Da.
Je li vam to sin?
I mi verujemo da je Isus bio prorok.
Mislim da i Jevreji veruju u to.
U šta veruju Jevreji? - Da je Isus bio prorok.
Ali nije bio Mesija,
zbog čega su ga i ubili. - Izvinite.
Ovo je privatno imanje.
Ulica? - Niste na ulici.
Često razmišIjam o tome šta li je prolazilo kroz glavu mom ocu...
kad je majku uvukao u svoj plan.
Da li je išta osećao prema njoj?
Da li mu je bilo teško da sam to završi?
Da li je moguće...
u Ijubavi prema njoj našao jedini način da sebe nagovori da to uradi?
A ja, još nerođeno dete u njenom stomaku?
Da li je ikad pomislio na mene?
Kad sam čuo priču u učionici prošle nedelje,
sve te slike su me preplavile.
Tamo ćemo se venčati. Da li bi to volela?
Liči mi na san. - Šta to?
Tako lepo izgledaju na tebi.
Kad sam ti prvi put rekla da sam trudna, rekao si da nećeš da imaš ništa sa tim.
Bio sam zbunjen. - Rekao si da je to moj problem.
Ti si moj životni blagoslov. Nisam to tada shvatao.
A sada shvataš? - Da. Sada shvatam.
Voleću te za uvek. - Za uvek?
Za uvek. - Kaže se zauvek, ne za uvek.
Zauvek.
Zašto nisi ništa rekao? - O čemu?
Kad je rekla da su Jevreji ubili Isusa.
Zašto bih? - Zato si tražio da ode?
Da, zamolio sam je da ode, Sajmone. Bila je luda.
Takve žene ne zalaze u ovaj deo grada, jel' tako?
Ne šetaju noću same.
Šta ako se doselila ovde? Možda je samo izašla da se prošeta?
Onda će naučiti da se ne šetka okolo i priča ta sranja.
Kako će bilo šta naučiti?
Kad ti nikad nećeš da razgovaraš i da braniš svoje stavove.
Da branim stavove? Zamolio sam je da ode sa mog imanja.
Sajmon pominje da će uzeti zajam.
Na ime čega? - Na ime kuće.
On nema pravo raspolaganja kućom tvog oca dok ne napuni 25 godina.
Znaš to i sam. - Da, znam.
Valjda ti treba da se brineš o tome? - Da se brinem?
O njegovim poslovima.
Ti si...
Izvršilac. - Da.
Možeš li nešto da promeniš? Da nam pomogneš?
To je zapečaćeno i on se osigurao da se ne menja.
Ako ti treba gotovina, uvek možeš da prodaš violinu tvoje sestre.
Ostavila ju je Sajmonu. Vredi puno novca.
Tako je.
Sam si doneo odluke, Tome.
Preuzeo si sestrinu kuću u gradu,
Sajmon je u njoj odrastao,
misleći valjda da je dobro da pobegneš od oca.
Ali, to ima svoju cenu.
Zajebi to.
To je dobro. Dobra je ideja da čin tako počne.
I pažIjivo sa merdevinama. Bez nezgoda, u redu?
Dakle, jesi li ranije čuo ovu priču? - Ne.
Tek tako si je na ovaj način napisao?
Rekli ste nam da je prevedemo najprirodnije što možemo.
I ti si najprirodnije sebe zamislio kao njihovog sina?
To mi je bilo zgodno.
Zato mi je trebalo još par minuta da je prepravim.
Pišeš o njegovom viđenju stvari. - Kao da je mojih godina.
Kao da je on ja, kad priča o svojim roditeljima.
Hoću da malo poradiš na ovome.
Da predstaviš razredu iduće nedelje.
Hoću da svi veruju da je istinito, da si ti dete tih Ijudi.
Zašto?
Radi vežbanja.
Šta tako vežbamo?
Nisam siguran da mi je francuski toliko dobar. - Onda napiši na engleskom.
Ali vi predajete francuski. - I dramu.
Ne slušam dramu. - Pa, odsad hoćeš.
Ujak ti je besan čovek.
Neki misle da je glup, ali nije tako.
Neko može da izgleda glup kad stalno nosi u sebi takav bes.
U tome je stvar sa besom.
Izvuče ti mnogo pameti.
Hej, šta to radite? - Ne smete ovde da parkirate.
Pa napišite mi kaznu!
Ja ne pišem kazne. Već ste kažnjeni.
Dajte mi 55 dolara da bih obustavio. - Inače?
Inače ću ti odvući jebeni auto.
Gospođo, vrlo dobro ovo radim. - Jebiga!
Dići ću ga, otići ćemo odavde,
i sve će biti u redu. Prosto je.
Ništa, ništa ne sme da se desi ovim kolima.
Obećavam, gospođo. Ništa se neće desiti.
Smirite se malo. Obećavam.
Da?
Vozila sam normalno. Rekao je da će sve biti u redu.
Šta hoćeš da radim? Nisam ja kriva. Kola su stala.
Ništa nisam uradila. Nije moja greška.
On je jebeni vozač kamiona za pomoć na putu. Nisam mu tražila ovlašćenje.
Uskoči u kamion. Dolazim za sekund.
Sve u redu?
Mogu li da otvorim vašu torbu? - Svakako.
Teška je.
Molimo vas da čuvate svoj prtljag.
Na dnu majčine torbe pronašli su...
sakriven plastični eksploziv i detonator.
Da je bomba eksplodirala dok je avion bio u vazduhu, što je otac nameravao,
svih 400 putnika bi poginuli.
I ja sad ovo ne bih mogao da vam ispričam.
Sajmon mi je najbolji prijatelj i bila sam zaista zbunjena...
dok je stajao u učionici i pričao,
jer ništa o tome nisam znala. A onda...
Moraš da se probudiš i prestaneš da živiš pod staklenim zvonom. Ozbiljno.
Ja ne živim pod staklenim zvonom.
Ako nije meni hteo da kaže ništa o tome,
mora da je imao dobar razlog.
A, ako nije hteo da sa nama priča o tome, onda je i za to bilo razloga.
Zato svi treba da ga pustimo na miru, jer...
Mnogi od vas se pitaju zašto vam ranije nisam ništa rekao o ovome.
Razlog je... i ja sam ga otkrio pre nekoliko meseci.
Postavio sam dedi mnoga pitanja pre nego što je umro,
i sačuvao ovo u mobilnom kao opomenu.
Moraš mi verovati, Sajmone.
Tvoj otac je bio ubica.
Da je bomba eksplodirala dok je avion bio u vazduhu, što je otac nameravao,
bio bi to najrazorniji teroristički napad do tada...
i moj otac bi ušao u istoriju kao masovni ubica.
Samo što ne bi tamo ušao kao moj otac.
Ja bih iščezao u materici svoje majke,
zajedno sa svim ostalim putnicima u tom avionu.
Ne bih bio ovde da vam ovo ispričam.
Kako je bilo?
Jesi li još nekome pričao o ovome?
Da sam sve izmislio? Ne. - Zašto nisi?
Ne bi bilo isto ako bi mi drugovi saznali da to nije istina.
Šta ne bi bilo isto?
Osećanje koje imam dok glumim.
Mislim, neki delovi su lako mogli da budu istiniti,
ali na drugi način. - Koji način?
Radi se o mojoj porodici.
Nešto o čemu dugo nisam mislio.
Tvoj otac je podmetnuo bombu tvojoj majci?
Ne.
Pa, tako nešto.
Živiš sa ujakom? - Da.
Zna li on za ovu vežbu?
Hoćeš li mu reći? - Mislim da ne bi razumeo.
Nije baš vaspitavan da toleriše ovakve stvari,
a njegov otac, moj deda, bio je... Bio je pomalo krut.
To može da se menja. - Umro je prošlog proleća.
Tvoj ujak.
Možda ipak ima manje predrasuda nego što ti misliš.
Ne bih se u to kladio.
Pa, ima načina da to saznamo.
Došla sam da se izvinim zbog onoga od juče.
Pogrešila sam, dovela sam oca u nepriliku pred sinom.
U redu je.
Je li tu? Vaš dečko?
Radi domaći u svojoj sobi.
Želim da objasnim nešto što sam juče rekla.
Oduzeće vam samo minut vremena.
U redu. Hoćete li da uđete?
Zašto ste došli u ovaj deo grada?
Vozila sam se okolo i videla vaše ukrašavanje.
Sami ste se tek tako vozili?
Radim to ponekad.
Kad sam videla javno pokazivanje vaše vere, to me je dirnulo.
Zašto?
Osećam da Ijudi stalno zure u mene,
pitajući se zašto tako vidljivo iskazujem svoju veru.
To je sasvim prirodno tamo odakle dolazim.
Ovde uliva strah.
Da li vas to iznenađuje?
Da.
Kao da žena u bikiniju ne bi preplašila vaše Ijude?
Naše Ijude?
Možda bi Ijudi zaista trebali da se drže sebi sličnih.
Tako ste vaspitani? - Da, jesam.
I to vam ne smeta? - Uopšte mi ne smeta.
Ko je to? - Moja sestra.
Ona je muzičar?
Bila je. Umrla je pre nekoliko godina.
Žao mi je. Kako je umrla?
U saobraćajnoj nesreći.
Sama?
Izvinite? - Je li bila sama u kolima?
Ne. I vozač je poginuo.
On joj je bio prijatelj?
Rekli ste da hoćete da objasnite nešto što ste juče rekli.
Radi se o vašem sinu. - Nije mi sin. On mi je sestrić.
Odgajio sam ga posle sestrine smrti.
Žao mi je što sam juče upotrebila reč "Jevrejin". Nisam tako mislila.
Nije problem u Jevrejima i u Hristu.
Problem su cionisti.
Hvala vam što ste to razjasnili.
Vi me ismevate?
Slušajte, vaše teme o Isusu ili cionistima ili koga već mrzite,
blage veze nemaju sa mojim ili Sajmonovim životom.
Tako ste vaspitani. - Da. Baš tako sam vaspitan.
Šta li je mojoj majci prolazilo kroz glavu dok je sedela u toj sobi?
U tom trenutku nije mogla biti svesna čudovišne izdaje,
ili nečega što će se pokazati kao čudovišnost.
Znate, kad je prvi put saznao šta se desilo,
da je bila u drugom stanju sa mnom, nije hteo ništa da ima sa tim.
Pokušao je da je ubedi da abortira.
Moja majka je bila skrhana zbog toga.
Posle nekoliko nedelja došao je da joj kaže da je voli.
Hoću da ideš sa mnom.
Rejčel, već sam ti rekao. Doći ću za nekoliko dana,
a moji će se naći sa tobom. - Biće uznemireni.
Zašto? - Trudna sam.
Ne, ne. Ne.
Dete je razlog za veliko slavlje i radost.
Još više će te voleti.
Može da mi ga bude žao, ali ne mogu imati ni trunke poštovanja ili...
Da. - ... pokušati da opravdam njegove postupke.
Mogu samo da kažem da su to ona sranja o vaspitavanju...
i odrastanju i da je mislio da mora to da uradi...
da bi bio prosvetljen.
Tačno. To je bilo od početka usađeno u njegovu svest. - Ili šta je već mislio.
Znao je samo za takav život.
Toliko stvari je usađeno u naše umove.
Znate to? Evo, gde sam ovo kupila?
Usađeno mi je mozak da, kao, dobro je da kupuješ Najki...
Tako je, takva je naša kultura, da i to je...
Ne pokušavam da se odbranim.
Kažem da su nam te stvari ukorenjene u mozgu,
kao što je to sa eksplozijom bilo ukorenjeno u njihov mozak.
Tačno, ali kad povređuje druge Ijude... - I povređuje ih.
mislim, na nekom višem nivou.
Radi li nešto i naša kultura?
Da. Valjda na nižem stepenu i mi povređujemo druge.
Ne, jer mi to radimo...
Zašto kapitalizam suprotstavljamo terorizmu?
Ne znam. - Pa, to je...
Samo kažem da su nam u umove ugrađene različite vrednosti...
koje mogu da budu i pogrešne, čak i kad neko to ne shvata.
Tačno, ali kad odem i kupim trenerku sa kapuljačom neću da ubijem 400 Ijudi.
Sve je to lično shvatanje uspeha.
Mi kupujemo Najki jer mislimo da ćemo tako dobro izgledati.
On je želeo da raznese avion...
jer je mislio da će tako dobiti 40 devica u zagrobnom životu.
Baš tako!
Sajmon je pokušao da mu da Ijudsko lice. To je u redu, on mu je otac.
Tako bih i ja radila da izmišIjam priču o svom ocu.
I ja bih to pokušala. Sve je to deo igre.
Svi smo žrtve životnih okolnosti, to postaje merilo.
Zato nema ničeg neobičnog u tome kakav je njegov otac postao.
Svi smo nedužni do nekog nivoa.
Šta je gore, da budemo tako uviđavni i puštamo Ijude da umru...
jer nemaju dovoljno novca ili da ih tako pobijemo svojom rukom?
Znači li to da ne treba da imamo stav...
o teroristima koji ubijaju nevine Ijude? - Samo pitam da li smo mi toliko bolji?
Naravno da smo bolji! Naravno da jesmo.
Ćao, ovo morate da čujete. Znate da mi je mama profesor?
Našla je ovu pričaonicu i razgovarali su o Sajmonovoj priči.
Kako to misliš?
Pričali su o tvom ocu i o svemu.
Kako su saznali?
Pa, ja sam rekla mami.
Pokazala si je mami? - Što da ne?
Ne treba više da to čuvaš kao veliku tajnu.
Mislim, zašto ne bi hteo da i drugi Ijudi saznaju za to?
Zašto ti je to bilo tako šokantno i iznenađujuće da imaš...
osećaj da si nešto posebno u toj priči?
Bio sam u tom avionu. Ne nazivam to osećajem posebnosti.
Izgleda da... Ako je to zlo, šta god da je,
kakve god da su bile namere Sajmonovog oca,
mogu to da osetim na svojoj koži, nekad sam učila o tome.
Nisam sigurna da se trauma odmah javila. Mislim da sad proživljavamo u sebi...
onako kako je Sajmon proživeo u svojim mislima.
Da, mislim da se trauma kasnije pojavila,
da je rasla sa vremenom, gotovo kao rak.
Bila stvarna ili izmišIjena,
čim počnemo da je zamišIjamo, postaje nešto sa čim treba da se bavimo.
Ne razumem zašto je uloga žrtve tako zavodljiva.
Prigrlićemo osećanje da smo žrtva...
gotovo do te mere da postanemo slepi za patnje drugih Ijudi.
To je kao neki komad odeće u kome nam je baš prijatno.
Njegov otac mi je uništio život.
Mislim, bio sam veoma...
Otkad sam, znate...
Pošto se to desilo, bio sam vrlo...
Jeo sam nekontrolisano. Nabacio sam oko 50 kilograma.
I ne mogu... Ne mogu da se saberem...
da bilo šta radim.
Kad radim svoj posao, moram da letim avionom i to bude ovako.
Svakog sekunda pomislim "Da li će eksplodirati?"
"Da li će eksplodirati? Da li će eksplodirati?"
Bukvalno svaki sekund.
"Da li će eksplodirati? Da li će eksplodirati?"
Sledećeg sekunda, "Da li će eksplodirati?"
To je tako. Mislim, znate... - Poznajem Dejvida 25 godina...
i on je sad drugi čovek. Kao da nije ista osoba kakav je bio.
Nije da sam ja neka tako važna osoba, pa da pričam o tome,
ali mislim da sam ja taj koji je raznet u paramparčad.
Šta? - U terorističkom napadu.
I ja sam se vratio iz mrtvih da iskalim bes na jebenim seronjama...
koji veruju da mogu da žive tako što će ubijati Ijude za svoje ideje.
Sama ideja da bi neko mogao da svoju trudnu ženu stavi u avion...
...da reši, zato što sam Jevrejin ili zato što avion leti za Izrael,
da ubije sve putnike na tom letu, mislim, to je najbolesnija,
najodvratnija, najpodlija stvar koju sam u životu čuo.
Ali, vi niste zaista razneti u paramparčad.
Ne shvatam zašto kažete... - Jeste li čuli šta sam rekao?
"Ja sam čovek koji se vratio iz mrtvih!"
Govorim u njihovo ime.
Stav škole je da ste ga vi ohrabrivali da ide u tome koliko god je u stanju.
To je dramska vežba. - Ali, on nije u dramskoj sekciji.
Vi mu niste predavali dramu.
Taj monolog je predstavljen na vašem času francuskog. Je li tako?
Ne razumem, Sabina.
Ubedili ste tog dečka da sve predstavi kao istinu.
Kao način da se razvije tema.
Nisam shvatila da bi moglo da ode ovako daleko.
Nikad mi nije rekao da će to postaviti na internet.
Ne znam kakav je postupak u ovakvom slučaju, Sabina.
Kažete da je otkaz nezakonit,
iako ste uradili sve ono što škola tvrdi da ste uradili.
Da li ste vi znali ili ne da će to postaviti...
i da bi to moglo da izazove ovakve reakcije, zapravo i nije tema.
Samo ne želim da uzalud trošite novac.
Zašto ste izabrali baš taj članak da čitate učenicima,
o čoveku koji hoće da raznese avion?
Bilo je izazovno za prevođenje. To se desilo istog meseca kad sam došla ovde.
Zašto?
Roditelji su mi ubijeni u Bejrutu.
Nismo mogli tamo da ostanemo.
Ne, mislila sam zašto je članak tako izazovan?
Ne. Moram da idem.
Ovo je zona gde je strogo zabranjeno parkiranje.
Moraćete da mu platite da vas otkači.
Jesu li ovo vaša kola?
Da. - Dobro, 55 dolara.
Za šta? - Da me zaustavite.
A, ako neću da se zaustavljate?
Kako mislite? - Ako hoću da nastavite sa vašim poslom.
Moj posao je da odvučem vaš auto. - Da.
Shvatam. - Shvatate? Sigurni ste?
Ozbiljan sam. Odvući ću vam kola.
Hej! - Hej. Hej, ovo su vaša kola, jel' tako?
Da. - Jesu? Dobro. Sačekajte.
Pozovite me ako se predomislite.
Mogu da vidim? - Da.
Da je sad stavim? - Da.
Hvala ti.
Hoćemo da napravimo jednu tatinu? - Da.
Da? - Ja sam. Iza vas sam u taksiju.
Zašto? - Gde nosite moja kola?
Na sabirni parking. - Je li to daleko?
Ne, na par minuta odavde.
Ima li neki udaljeniji?
Da. Mogu na jug u Lejkšor.
Pa, ja bih da ga odnesete na neki što dalji.
Iz kog razloga? - Treba mi vremena.
Za šta?
Da razmislim. Molim vas. Samo vozite dalje.
Kako hoćete. Ali, to će vas koštati.
U redu je. Platiću koliko košta.
Znate li tog tipa? - Ne.
Pa, čemu sve ovo? - Samo nastavite da vozite.
Moja majka nije imala pojma...
o političkoj situaciji u koju je bila uvučena.
Nije znala da je Vitlejem tada bio pod izraelskom kontrolom.
Otac joj nije ni nagovestio kakvo nasilje je obeležavalo taj region,
istorijat progona.
Moj otac je želeo jedino pravdu, bilo kakvu pravdu za svoj bes...
i bio je spreman da žrtvuje nas dvoje za taj plemeniti cilj.
Najveći broj Ijudi taj postupak vidi...
kao nešto najjezivije i najciničnije...
što otac i muž može da uradi svojoj porodici.
Ali, razumeo sam da to nije bilo tako.
Otac nam je davao poklon.
Sajmone, ako želiš da to shvataš kao poklon,
samo izvoli, ali ja mislim da je to bio kukavičluk.
U pravu je. Verujem da je u pravu.
Da vam je uručio taj poklon, ti ne bi bio tu da nam kažeš da si ga primio.
Šta? Hana, zar ne misliš da neko može da umre za svoje razloge?
Mogu da umru za svoj cilj, u redu, ali ne i da žrtvuju druge Ijude.
Ti ne veruješ da postoji mučeništvo.
Kako bi njegova žena bila mučenica?
Nije ni znala da umire. Ni za šta će umreti.
Radio je to jer je verovao u nešto.
Da, ali on nije poginuo. Nije...
Radio je u korist boljeg sveta! Nešto da svet bude bolji!
I da znate, bio je u pravu kad je to radio.
Razumem tvoju potrebu da o svom ocu misliš kao o nekome ko deli darove,
ali ne mogu da vidim bilo kakvu pravednost...
u tolikom ubijanju i tolikom razaranju.
I ko je bio u tom avionu? Verovatno Ijudi poput nas.
Neće biti da su bili oni koji donose važne političke odluke.
Stotine tuđih života...
Ja sam Danijel i čuo sam za vaš čet od svog kolege...
čija ćerka ide u vašu školu.
Zašto se Sajmonov otac nije i sam ukrcao u avion?
Naveli ste mogućnost da je bio kukavica.
Naveli ste mogućnost da je bio čudovište.
Da li je moguće da je taj čovek samo i jedino...
hteo da vidi posledice svog postupka?
Ne smete potcenjivati duboko, ovozemaljsko zadovoljstvo...
koje ima neko ko ocenjuje svoje delo, a pri tome je još uvek živ.
To je bio gnusan zločin!
Mislim da se, bez obzira šta se desilo Sajmonovim roditeljima,
ovde ne radi o poimanju sveta, ideologiji ili mušeništvu.
Stvar je u tome da se to desilo njegovoj majci.
Zašto onda ne biste ućutali? Možete li makar da zamislite...
kako je bilo njegovoj majci?
Trudna si i misliš da imaš divnog muža...
koji te voli, a on planira da te ubije sa još 400 drugih Ijudi.
Roditelji su mu poginuli u saobraćajnoj nesreći pre osam godina.
Sudarili su se sa kamionom.
Pa, ovo bi se dešavalo mnogo ranije, pre njegovog rođenja.
Dešavalo bi se. Znači da laže.
IzmišIja stvari za predstavu koju piše.
Vidite, ja znam sve o njegovim roditeljima. Sve detalje o nesreći.
Ko ste vi? Inspektor? Čitate policijske izveštaje?
On istražuje tu temu kroz ovaj monolog.
I hoćete da ja to odobrim?
Želim da znate šta radimo.
Zašto?
Jer bih ovo predstavila na Festivalu drame.
Ne. Ne dolazi u obzir.
Znate, ne smeta mi da piše o čemu god hoće,
dok god ne zagovara nasilje...
i dok god svi znaju da je to fikcija,
da je to izmislio.
Greškom sam ovo stavila u džep. - Greškom?
Mislio sam da ćemo da testiramo ujakovu tolerantnost,
a ne da krademo stvari.
Pričala sam sa direktorom.
Hoće da Ijudi znaju da ovo izmišIjaš.
Zašto? Baš zato je zanimljivo.
Jedino tako će ti dozvoliti da se pojaviš na Festivalu drame.
Onda ćemo čekati do tada.
Ne mislim da je to pametno.
Ja mislim.
Zadržite ovo.
Da? - Zdravo, opet ja.
Pitala sam se jeste li već ručali? - Izvinite?
Pitam jeste li već ručali. - Nisam.
Šta ako vas pozovem da izađemo? - Zbog čega?
Na ručak.
Gospođo... - Sabina. Zovem se Sabina.
Da, znate... - Ima li neko mesto gde biste voleli da odemo?
Čujte, zauzet sam. - Jel'? Čime ste tako zauzeti?
Imam ručak kod sebe. - Sačuvajte ga za sutra.
Sačekajte. Jeste li vi ručali? - Ne.
Jeste li gladni? - Mogao bih da jedem.
Izgleda da mu se dopada.
Da, uživa.
Da li vam žena svaki dan pakuje ručak?
Ne. Sam ga pravim. - Niste oženjeni?
Ne. Prešlo mi je u naviku kad moram da spremim ručak za malog.
Bili ste oženjeni?
Ne. Ne, ne, ne. Mom sestriću, sestrinom sinu.
Odgajio sam ga posle njene smrti.
Je li mu tu otac? - Nije. Zajedno su poginuli.
Bila je nesreća.
Koliko ste vi tada imali godina?
Koliko? Imao sam 22 godine.
Hvala.
Velika je odgovornost podizati dete u tim godinama.
Da, valjda je tako. - Mora da je imala poverenja u vas.
A sad postavljate ukrase kao vid sećanja na nju.
Izvinite. Glupo je ovo što sam uradila.
Ko ste vi? - Sajmonu predajem francuski i dramu.
Vi ste ona što je dobila otkaz? - Tako je.
Izlazila sam od advokata kad smo se sreli.
Znaju li oni za ovo?
Znaju li da ste ušli u moju kuću i ukrali ovo?
Ne. Izvinite.
Zna li Sajmon? - Da sam to uradila?
Naravno.
Zajedno smo isplanirali.
Misli da ste puni predrasuda. Hoću da dokažem da nije tako.
To je važno zbog predstave koju hoće da piše.
Gospođo... - Mislila sam da bi to bilo dobro za njega...
Načisto ste sjebani. Vi ste to uradili.
Vi ste ga podstakli da stavi na internet da mu je otac terorista. Jeste li?
Nisam imala pojma da bi otišao tako daleko.
Pa, otišao je. - Da, znam.
I žalim zbog toga, ali to mi nije bila namera.
Molim vas.
Znate li šta ste uradili tom dečaku?
Ne bih mu dozvolila... - Znate li?
Marija, Josif, Isus kao beba.
To je bila ideja tvoje babe, ali nije doživela da to vidi.
Volela je Božić.
Zar nije, Tomi?
Zar nije šta?
Baš sam pričao Sajmonu koliko je tvoja mama volela Božić.
Ko to kaže, tata? - Zar se ne sećaš?
Ne.
Ja se sećam da se nismo mnogo radovali Božiću,
jer smo morali da više vremena provedemo sa tobom.
U stvari smo mrzeli Božić.
Nemoj da mu veruješ.
Tamo su u fioci mog sekretera.
Divni crteži.
Moraš mi verovati, Sajmone.
RazmišIjao sam o devicama i raju...
i pitam se, Sajmone, da li je moguće...
odložiti blaženstvo.
Tako možemo da ubijamo Ijude i prisustvujemo našim delima,
da osećamo zadovoljstvo o kome sam ranije govorio,
a da posle postanemo mučenici i da posle dobijemo device.
Šta ti misliš, možemo li dobiti kartu za naknadni ulazak u mučeništvo?
Šta je tvoj otac mislio? Da li je on ušao?
Ne mogu da vam odgovorim.
Ne znam da li je moj otac ikad nameravao da se ubije...
ni da li su ga device privlačile.
Voleo je moju majku.
I siguran sam, da je upoznao Ijude iz tog aviona,
da bi i njih zavoleo. Ali, nije u tome stvar.
To što mislimo, da kad upoznaš nekoga, vidiš čoveka u njemu,
da te to sprečava da povučeš obarač ili podmetneš bombu, šta god...
To je samo naučeni mit, nešto što postoji u filmovima.
U stvarnom životu je moguće da nas podstiče na ekstremne postupke...
baš to da to radimo nekome ko nam je drag, a u slučaju mog oca...
Ijudima koje je voleo.
Šta hoćeš od mene?
Samo hoću da izađeš pred Ijude. - Zašto?
Da im pokažeš da postoji neko kao ti, ko je patio i preživeo.
Ne kao te seronje koji i ne znaju šta jebeno govore!
Ne govori mi takve reči.
Hajde, Baba. Samo zbog mene.
Pokaži svetu da ima Ijudi poput tebe koji su preživeli.
Da. - Dobro. Dođi.
Ne, sama ću, dušo. - Hoćeš sama da ustaneš? Hajde.
Koga je briga za njih? Mene nije briga za njih.
Priđi malo bliže.
Hajde. - Uradiću to. Šta?
Pokaži im.
Da, pokazaću im.
Evo, vidite li? 46224.
To mi budi emocije.
Sajmone, treba da se ponosiš svojim ocem.
Tvoj otac je heroj. Trpeo je zbog istine, Sajmone.
I ja sam žrtva.
Žrtva sam godina propagande,
godina laži.
Evo moje tetovaže. Sviđa ti se?
Vidiš li? Jesi pročitao?
Ovo sam napisao na svom telu.
Da si o tome razmišIjao još sa nekim, a ne sa samim sobom, samo 5 minuta,
suočio se sa idejom da...
Zdravo. - Zdravo.
Ko je on? - Neki tip.
Jel' pokušava da te smuva? - Tačno.
Gde držiš maminu violinu, Sajmone?
Ona je...
Na vrhu tog ormara iza.
Dobro.
Zašto?
Kad si je uzimao poslednji put?
Kad smo išli kod dede u bolnicu proletos.
Da. Ispovest do koje nikad nije došlo.
Možda nije bilo ničega da se prizna. - Nisam u to siguran.
Znaš li ti nešto što ja ne znam?
Da li bi moj tata uradio tako nešto?
Namerno se sudario?
Voleo bih da mogu da ti odgovorim. Ne mogu.
Nisam ga toliko dobro poznavao.
Pričao sam sa Nikom oko zajma. Ne bi moglo.
Dok ne napuniš 25 godina.
Znaš li priču o ovoj oznaci ovde?
Znaš da ima veze sa susretom tvojih roditelja?
Tvoja mama je išla u radionicu za popravke da nešto završi.
I taj momak, tvoj tata,
imao je...
Kako nazivaš ovaj deo ovde? - To je puž.
Puž.
Imao je jedan svoj puž i rekao joj da može da ga stavi.
Njen je bio nov.
Ne znam ostale pojedinosti.
Našao sam fakture za popravku,
crteže, tata je sve skicirao.
Izvini.
Valjda je želeo da joj pokaže kako će to da uradi.
Veoma je detaljno.
Mora da je voleo da sve dobro isplanira.
Pitaš li me da li da je prodaš?
Slušaj.
Kad su poginuli, uselio sam se ovde da vodim brigu o tebi.
Hteo sam da te zadržim ovde.
Da ostaneš u ovoj kući.
Bila je to i tebi prilika da pobegneš od svog oca.
Ovde je život skup, Sajmone. Trebalo bi to da znaš.
Ova kuća je još pod hipotekom.
Tebi će trebati pare za fakultet.
Šta hoćeš da uradim?
Mogu li da razmislim?
Da, možeš da razmisliš.
Znam da ti puno znači. Razumem to.
Nešto ne shvatam, Tome.
Zašto bi moj tata želeo da stavi novog puža?
Mislim, to ne uvećava vrednost violine.
Mogao bi da ga odsečeš, a bila bi iste vrednosti, zar ne?
Ne znam.
Ima nešto što je moj otac uradio, što bi moglo bolje da objasni njegov karakter.
Kad je sreo moju mamu, popravljao je violine.
To mu je bio posao.
Ušla je sa ovim instrumentom.
Pa, to... duga je to priča.
Prošli put sam rekao...
da ne bi bilo važno da je moj otac...
upoznao ostale putnike u avionu.
Ne bi promenio svoje mišIjenje ni da je uočio njihovu humanost.
I shvatio sam...
da nikad ne znaš kada...
ili kako bi nešto moglo da utiče na tebe.
Mislim, najčešće shvatimo...
da nešto utiče na nas tek...
kada pomislimo da bi to moglo prestati.
I tada treba nešto da se uradi.
Pa, Sajmone, sad mi postaješ nejasan,
jer ako misliš da je lakše preneti...
svoja osećanja na stvar, nego na osobu,
onda se pitam kakva je tvoja reakcija na ovo što upravo gledaš.
Ovog momenta ja sam samo stvar na tome na čemu me sad gledaš.
A ti vidiš moje lice i gledaš u moje oči...
i slušaš moj glas.
Šta god da izaziva tvoju reakciju, to ne bi bilo ovde da su moji roditelji...
bili tog dana u tom avionu i da je bomba tvog oca eksplodirala.
To je rastegljivo, Hana.
Odazvalo mi se mnogo Ijudi koji su bili u tom avionu.
Možda neki deo tebe želi da i tvoji roditelji budu među njima.
U zajednici Ijudi koji se sećaju...
katastrofe koja se nikad nije dogodila.
Pretpostavimo da su naši životi dragoceni.
Ali, znamo da to nije izvodljivo. Mislim, to nije prirodni poredak.
Kad bi svaki život bio dragocen,
svet ne bi bio u stanju da opstane.
Išli bismo dalje i množili se sve dok ne izumremo.
To kaže zdrav razum.
Dakle, kako... Kako to sprečavamo?
Postoje zarazne bolesti, glad,
počinjemo ratove, planiramo genocide,
ali povremeno neko mora da uzme stvar u svoje ruke...
i zbriše gomilu tuđih života.
Kad mi je policija pokazala traku...
gde govori te stvari, to nije bio Sajmon.
Ne. - Bio je to neko drugi.
Pretvarao se. - Zašto?
Možda je pokušavao nešto da osmisli.
Hvala vam. Bilo je izvrsno.
Koja je to bila vrsta mortadele?
Nije bila mortadela. - Ali nešto slično njoj.
Da, bilo je nešto slično.
Moja smena se sad završava.
To bi bilo 75 dolara.
Izvinite.
Zašto nam niste rekli da...
završavate smenu pre nego što ste uzeli moj ručak?
Nisam ga uzeo.
Bio mi je ponuđen. - Hoćete li odbiti moj ručak od cene?
Zašto bih to uradio? - Zašto biste? Iz učtivosti.
Učtivost.
Učtiva je bila ova žena što vas je pozvala da izađete.
Svakako je bila učtiva i kad mi je ponudila vaš ručak.
Ne shvatam šta je učtivo u tome što sad tražite da mi to naplatite.
Znaš šta? Ne zajebavaj se sa mnom.
Što da ne? Vi se zajebavate sa mnom.
Pretpostavio sam, s obzirom na okolnosti, da je to bio poklon.
Sad tražite da vam ga vratim. Pošto ne mogu da ga vratim,
vi tražite novac od mene. - Tako je.
Koji sam zaradio radeći svoj posao.
Ne. Nemojte da mu dajete pare. - Stvarno je u redu. Nije problem.
Zašto ne odjebeš odavde? - Ne. Šta vi predlažete?
Da vam vratim ručak?
Tako? Dobro. Dobro. - Gubi se odavde!
Gubi se! Ulazi u kola i odjebi odavde!
Da me nisi pipnuo. - Pipnuću te opet. Ulazi u jebena kola.
Ulazi u jebena kola.
Hvala.
Ulazi u tvoj jebeni auto! - Veliki dasa!
Koliko dugo imate ovu violinu?
Od svoje 14. godine.
Dao mi je otac.
To se zove poklon.
Mora da je znao da ste nešto posebno.
Kako to mislite?
Sjajan muzičar.
To me čini posebnom?
Ne.
Posebni ste zbog onoga što je u vama.
Odatle dolazi muzika.
Zašto si dozvolio da ode ovako daleko, Sajmone?
Naterao si Ijude da se sećaju dana kad zamalo nisu poginuli...
i rekao si im da je tvoj otac pokušao da ih ubije.
Bilo da si ih rastužio ili da su bili besni na tebe, šta god,
zašto bi terao Ijude da osete sve to, ako to nije bila istina?
Istovario sam vaš auto.
Niste završili sa jelom.
Ne želim da jedem.
Pitali ste za Sajmona,
šta je pokušavao da osmisli.
Gospođo, svi pokušavamo da osmislimo stvari. Jel' tako?
Sabina. Možete me zvati Sabina.
Gospođo,
usudili ste se da uđete u moju kuću,
isplanirali ste da vam odvučem kola. Sad znam ko ste i sada je gotovo.
Ne znate ko sam.
Znam. Slušajte me.
Nikad nisam učestvovao u školskim predstavama.
Ne razumem to sa pretvaranjem. Ne volim pretvaranje.
Vi se poigravate Ijudima.
To nije ono što radim.
To je tačno ono što radite.
Sajmonovi roditelji su poginuli u saobraćajnoj nesreći.
Ja sam vam to rekao. - Vozač kamiona je rekao...
da su se namerno sudarili sa njim,
da je Sami izazvao čeoni sudar.
Otkud znate njegovo ime?
Sami je imao problem sa očima.
Nije trebalo da vozi noću.
Kako znate?
Bila sam udata za njega.
Pet godina pre nego što je upoznao vašu sestru...
u njegovoj radnji.
On je popravio njenu violinu.
Dobra vest je da je autentična.
Loša vest je da... Izvinite.
Loša vest je da je ceo ovaj deo violine nov.
Utiče li to na zvuk?
Ne, ne, ne. Puž je samo ukras.
Mnogi tadašnji instrumenti su imali umetak. Ovde.
Stare violine su imale kraći vrat...
i ugao hvataljke je bio drugačiji,
pa kad je uveden novi stil,
ovde je napravljen prerez.
Tako je puž mogao biti sačuvan, a vrat je bio prerađen.
Možete li...
Napravio sam neke crteže...
o tome kako bih je rekonstruisao.
Sa čim?
Ja... U redu.
Doneo sam ovo iz Pariza.
Bilo je nalepljeno na jednu staru violinu...
koja je uništena tokom rata.
Ista vrsta? - Ne, ali je iz iste radionice.
Tako bi puž bio identičan.
Mogu da ga nalepim na vašu violinu.
Evo.
Pogledajte crtež.
Vidite?
Ovako bi bilo.
Ali bi bilo glatko na kraju.
Osećate. Glatko.
Tvoja majka svira kao boginja.
Koliko već stojite tu?
Zove nas na večeru.
Zdravo.
Nećeš mi praviti probleme?
U vezi sa čim?
Ako bilo šta kaže tokom molitve i tako to...
Ja sam gost i očekujem da me tako tretirate.
Rekli ste da su svi oni životinje. - Ne, ne, ne.
Ljudi koji su oteli avione,
koji su njima srušili dve kule, oni su životinje.
Rekli ste svi mi.
Tako sam rekao? - Da.
Tome, jesam li tako rekao?
Tome, pitao sam te nešto. Jesam li rekao tako kako kaže tvoj zet?
Ne znam. Ne znam, tata.
Ne znaš.
Sediš preko puta mene i ne znaš.
Da li ne čuješ dobro, Tome?
Sad ću vam reći zašto nisam mogao da kažem tako nešto.
Znam da nisam mogao to da izgovorim,
zato što sam, uprkos vašem mišIjenju,
civilizovan čovek.
A civilizovani Ijudi tako ne postupaju.
Uvek menjate temu. - Koju temu?
Vi ste čovek koji nešto krije.
Reče li on da sam tajnovit, Rejčel? Je li me tako nazvao tvoj muž?
Tvoj muž bi da zna zašto je loše da mog unuka vaspitava u duhu njegove kulture,
a ja sam mu objašnjavao da je problem u tome...
što njegova kultura na ovaj svet ne donosi ništa osim mržnje i nasilja.
Tako govorite i pored Krstaških ratova?
Kad ste svoju decu slali da ratuju? - O čemu to on priča?
O Dečjem krstaškom ratu. - O, da, da, da.
Obrazovan si čovek, zar ne Sami?
Kako ti izgleda ovaj obrazovani čovek, Tome? Impresionira li te?
Puno je pila. Uvek je to radila u tim situacijama.
Kojim situacijama?
Kad su tu zajedno bili tata i on.
Sami? - Da.
Ne nazivate ga po imenu.
Nisam ga tako dobro upoznao.
Živeo je 10 godina sa vašom sestrom.
Nisam tada bio blizu njih.
Gde ste bili?
Čujte.
Voleo bih da sam bolje upoznao Samija.
Mogao bih Sajmonu da kažem ko je on bio.
Treba to da zna. Želim da to zna.
Ne ono što mu govori moj otac.
Ista sranja sa kojima sam ja odrastao.
Samo što je vaša sestra bila sigurna da on neće rasti sa tim...
ako vi budete brinuli o njemu i ako vi podižete Sajmona.
Moj sin ne odgovara jer se slaže sa mnom.
Neće da bude nepristojan, jer nije tako vaspitan.
Treba da znaš da ova porodica zna šta je red,
a nije red da me opominju šta sam rekao ili nisam rekao.
Nije red da se sedi za mojim stolom i da se traži da nešto objašnjavam.
Zato što su moja deca vaspitana tako da to smatraju za neuljudnost.
Razumeš li to?
Možda je vama normalno da se tako ponašate,
da budete uspaljeni, vatreni, strastveni,
nepristojni za stolom, ali u mojoj kući to nije prihvatljivo.
Dok je Rejčelina majka bila živa... - Sajmone.
imala je pravilo,
Hoćeš da se vozimo mojim kamionom? - ... kad se neko razbesni za stolom...
ili bilo gde,
Može. - ... ona bi klimala glavom.
Tome.
Tome, vrati se. Molim te da se odmah vratiš.
Pošto je cele nedelje spremala ova jela, vi hoćete da sada pije od muke?
Pojma nemaš o čemu pričaš. - Vi ste je na ovo naterali.
Ovde je ona niko i ništa.
Terate je da se oseća bedno!
Molim te da dođeš. Čuješ li me, Tome?
Tome, čuješ li me?
Vrati se, molim te!
Tome, samo se vrati. Molim te da se vratiš.
Pravio sam se da ne čujem.
Da je loša veza.
Ona je zvala i dalje.
A ja se nisam javljao.
Zašto niste?
Zato što je konačno dobio što je zaslužio.
Niko mu nikad nije tako pružio otpor, tako mu se suprotstavio.
Želeo sam da eksplodira od besa.
Hteo sam da Sami to uradi.
Da eksplodira? - Da.
Koliko je to trajalo? - Ne znam.
Mora da je video da je previše pijana da vozi.
Znam da nije moja krivica.
Ali, jeste vaša krivica.
Niste joj odgovorili na pozive za pomoć.
Da ste se vratili, mogli ste ih vi odvesti kući.
Sami ne bi morao da vozi.
Predugo to nosite u sebi da biste poricali svoju odgovornost.
Kad sam se vratio, bilo je gotovo. Poginuli su.
Kad sam ušao, otac je vrištao da je on to namerno uradio.
Shvatate?
Da je ubio sebe i Rejčel.
Da je zvao iz kola i rekao da će ubiti sebe i nju.
Zašto? - Zato što je bio monstrum.
Moj otac je uvek tako mislio, a sad nema nikoga da to opovrgne.
Shvatate li?
Ali, Sami nije bio monstrum.
Ne.
On nije.
Od kada znate da je Sajmon njihovo dete?
Otkad su me premestili u tu školu.
Čim sam videla njegovo prezime.
To je postalo moja tajna.
Zna li Sajmon za to?
Ne.
Gledala sam kako raste.
Uvek sam u njemu videla Samijevo dete.
Ne zbog njegovog izgleda, već zbog njegovog držanja.
Stvari su postajale komplikovanije kako je Sajmon rastao.
I onda ste odlučili da odete u njegovu kuću.
Nekad bih vozila blizu nje.
Gledala bih ga u kući, dok se igra sa Sajmonom, dok kuva.
Umeo je sjajno da kuva.
Gledala sam ga kako stavlja Božićne ukrase.
Bio je veoma darežIjiv,
bio je tako vaspitan.
Izvinite. Nisam smela to da uradim,
da ulazim u kuću.
Šta ste očekivali da ćete naći?
Ne znam.
Hvala.
Sada možeš da prodaš violinu, Tome.
Imaš moje odobrenje.
Sećaš se kad sam te pitao ono o odsecanju puža?
To je nešto što sam morao da uradim.
Nije mi lako da objasnim zašto.
Mislim da to neće mnogo uticati na njenu vrednost,
pošto se tako ne menja njen zvuk.
Nadam se da će ona isplatiti sve što nam je potrebno.
Idem u Svetu zemlju.
Sve ovo je Sveta zemlja.
Mogu da osetim bebino ritanje.
Deda, stvarno moram da znam šta se desilo te noći.
Hteo je da je ubije.
Zvao je i rekao... - Možda je zvao da se izvini...
ili da pita jesam li se ja vratio. Ili je možda zvao zbog majke.
Hoćete li da uđete?
Na kafu?
Mora da vam je čudno kad gledate te fotografije sa venčanja.
Nikad nije rekao da je bio oženjen.
Delom i zbog toga je otac tako sumnjao na njega.
Ako je meni to mogao da uradi... - Da, tako nešto.
Samo što me vaš otac nije poznavao.
Da jeste, možda bi razumeo od čega je Sami bežao.
Na šta mislite?
Imam ja svoje bubice. - Da, imate.
Mislili ste da sam luda. Mislili ste...
Rekli ste Sajmonu da Ijudi koji se oblače kao ja ne zalaze u vaš deo grada.
Rekli ste mu da zabeleži razgovor? - On mi je rekao o tome.
Testirali ste me da vidite da li ću planuti.
Zar ne?
A vi niste dozvolili da se to desi. - Nisam pred Sajmonom.
A da Sajmon nije bio tu, vi biste me istukli?
Kao što ste napali onog čoveka danas? - Hteo je da se ispovraća na nas.
Šta ako ja sad to uradim?
Hej, prestanite.
Mislite da bih to uradila?
Da povraćam po svom tepihu da bih nešto dokazala? - Nisam baš siguran.
Mora da mislite da sam spremna na sve.
Zar nije najbolje držati se podalje od Ijudi poput mene?
Možda.
Samo što svuda ima Ijudi kao što sam ja,
Ijudi na sve spremnih,
koji su u stanju da traže pravdu, da traže osvetu.
Za šta? - Izgubila sam celu porodicu u Libanu.
Jednog dana sam se vratila kući iz škole i bili su uništeni, tek tako.
Sami je bio moj spas.
Dao mi je nešto u šta sam mogla da verujem.
Ne znam šta očekujete od nas.
Volela bih da budem deo Sajmonovog života.
Zašto?
On je sve što imam.
Nikad se nisam Ijutila na muža što me je ostavio.
Ne umem da objasnim zašto.
Vaša sestra je bila iz nekog drugačijeg sveta...
i rodila mu je dete.
Sami je želeo dete.
Moraćete da platite kaznu. Vuča je bila besplatna.
Deda,
stvarno moram da znam šta se desilo te noći.
Hteo je da je ubije.
Zvao je i rekao... - Možda je zvao da se izvini...
ili da pita jesam li se ja vratio. Ili je možda zvao zbog majke.
Moraš mi verovati, Sajmone.
Tvoj otac je bio ubica.
Zašto mi ranije to niste rekli?
Mislila sam da nije zgodno.
Lepo rečeno.
Izgledao je srećno.
I bio je.
Bili smo srećni.
I šta se onda desilo?
Onda je sreo tvoju mamu.
Pustili ste ga da ode.
Ne.
Nikad ga nisam pustila.
Preuzeto sa www.titlovi.com