Rybolovlev
- Gyerünk, szabad vagyok! Naty, ide!
- Add ide.
- Mi csak ...
- Mi a helyzet Wes-szel? Hogy van?
- A helyzet ugyanaz.
Nincsenek barátai, de tényleg.
A saját világában él.
- Bárcsak sportolt volna.
- De nem akart.
- Tudom, csak mondom, bárcsak ...
- De miért erőlteted?
- Nem erőltetem ...
Én ...
csak kifejezésre juttatom egy vágyam, amit sok másik Apával osztok,
hogy látnám a Fiamat, csinálni valami sportosat,
amiben kiteljesedhetne, mert
ezért vagyunk itt.
- Kiteljesedne. Biztonságosan. - Sajnálom.
Rendben, bocsánat.
- És Becca?
- Sétálgat a szabad levegőn.
Felvették két különböző programba is
Northwestern-be a tavaszi szünet után, szóval ...
- Fantasztikus! - Igen, az.
- Kivéve a 1200 dolláros tandíj, amire nincs pénzünk.
- Igen. Balett és számítástechnika.
De választania kell egyet, így ...
reméljük, hogy a balettet választja,
azt szereti jobban, nem?
Igen, csak annyit ostorozza magát
a többi lány miatt az osztályban,
mivel Ő sokkal magasabb és vékonyabb.
Ha az Én osztályomba járna,
lekötözném azokat a sovány szukákat
és erőszakkal tömném beléjük a sajtburgert.
- Milyen Önök közt a testi intimitás?
- Mondtam neki, hogy biztosítom az orális kielégítést,
amikor csak akarja.
Csak szólnia kell és tőlem mehet.
- Nos, ez rendkívűl nagylelkű.
- Ez milyen érzést vált ki Önből, Connor?
- Szerinte nem ez a testi intimitás.
Én pedig azt mondom, ha egy szopást nem testi intimitás, akkor mi az?
- Társaloghatnánk kevesebb vizuális kifejezéssel?
- Mi? Nem hiszed, hogy tudja, mi az a szopás?
- Én sem voltam mindig öreg,
vagy leszbikus.
- Figyelembe vette már Alise valamelyik javaslatát?
- Például, hogy találjak barátnőt?
Nem.
1. Nem hiszem, hogy így értette. - Pedig de.
- És, 2
nem akarok barátnőt.
A feleségemmel akarok szexet, azért vagyok itt.
Nem mintha nem értékelném az ajánlatát,
de ...
Szeretnék újra szerelmeskedni veled.
Itt az ideje.
- Alise, mit gondol?
- Miért van itt az ideje?
- Évekbe telhet, hogy feldolgozzák egy gyermek elvesztését.
És az érdektelenség a testi kapcsolatok iránt nem ...
Miért tárgyaljuk ki ezt az egészet állandóan,
újra és újra? Miért?
Ha meg tudnám adni, amit akar,
akkor megadnám.
De nem megy.
Nem vagyok rá kész.
- Ez is valami és türelmes vagyok.
- Csak, kérlek ...
találj valaki mást.
Kérlek.
- Wes?
Wes, drágám?
- Apa gyűlésen van,
Becca próbára megy, nekem pedig tanítanom kell, szóval ...
- Velem ugyan nem jön.
- Oké, táncpróba a nővéreddel kilőve,
maradnak a józan alkoholisták vagy a suli velem.
Dönts.
”... és ha csomagokkal érkezel Amerikába,
légy biztos abban, hogy hozod ...”
- Ügyelj arra, hogy hozod.
- Ügyelj arra, hogy hozod a bibliádat,
mert Lozi nyelven nagyon nehéz itt megtalálni.
Aláírás, Nara.”
- Ez fantasztikus volt. Köszönjük, Nara.
Lássuk csak. Ismail, Te jössz.
- Én nem nagyon beszélek a családommal Indiában,
úgyhogy a barátaimnak fogok levelet küldeni.
Az így oké?
Az így oké? Ez így oké. Igen, rendben van.
"Kedves barátaim, ne gyertek ide.
Ez az a hely, ahol a szív megszakad,
és ahol az álmok apró darabokra hullanak, akár a csillagok.
Maradjatok otthon, kérlek.
Ismail.”
- Szia.
Készítek egy filmet és ...
- Szia.
- Helló.
- Ő a fiam, Wes.
- Szomorú volt a leveled.
- Hát igen.
Sétálhatok magukkal?
- Hogyne.
Amerika, tényleg nem olyan, mint gondolom.
- Nem olyan, mint gondoltad.
- Igen.
- Régen, tudtam, hogy el fogok ide jönni.
és volt egy térképen is kint a falamon
sok éven át, meg minden.
De csupa csalárdság ért, amióta megérkeztem.
- Csalódás.
- Sajnos az angol tudásom szopacs.
- Miért jöttél ide?
- Hogy filmeket készítsek.
A valóságról, dokumentumfilmet.
- Akkor most is dolgozol rajta?
- Az az igazság, hogy nem beszélhetek a kisfiú előtt.
Meg tudsz bocsájtani ezért, nem?
- Sima ügy.
- Miért annyira kiábrándító Amerika?
- A csapok. - Csapok?
- A csajok. - Csajok, értem.
Sokkal, de sokkal nehezebb itt a helyzet.
- Ne már. Biztos vagyok benne, hogy mindenhol nehéz.
- Bocs, de nem hiszem, hogy egy ilyen idős hölgy tudná ezt.
Ez furcsa, tudja?
Egyébként is, Mi itt Rudram indiaiak vagyunk, de
India sosem volt az otthonom, tudja?
Hindu vagyok muszlim névvel, egyszerűen ...
nem oda tartozom.
- Elvihetjük?
- Nem szükséges, arrafele lakok.
Oké, autómosó ...
- Egy autómosóban laksz?
- Igen, a nagybátyámé és ott dolgozok, szóval ...
Shalom. Jó éjszakát, jó?
Tisztelt tanárnő, tanárnő fia.
Viszlát. - Jó éjszakát.
- Lefekvés.
Ruth nővér megírta nekem mailben, hogy nem mondtad el neki,
mit akarsz csinálni az Örökség Napján.
Ha a nagyi megpróbál rábeszélni, hogy öltözz megint zsidónak,
mert Ezra nagypapa meghalt, ne hallgass rá,
neked kell döntened.
Lehetsz olasz, zsidó, francia katolikus, őszintén,
bárkit képviselhetsz a földkerekségről,
akit csak akarsz, oké?
Szeretlek.
Jó éjt. - Jó éjszakát.
- Bocsánat.
- Mit akar? - Jó napot, a nevem Ismail,
és filmet készítek.
Szeretném megkérdezni, hogy, lenne-e kedve részt venni benne.
Lenne kedve?
- Milyen filmről volna szó?
- Egy ...
Van egy normális, egészséges hindu fiú,
aki találkozik amerikai lányokkal,
és ellenáll a szexnek, mert Istent szereti.
- ... és mikor Anglia nem engedte, hogy
gyakorolják vallásukat, ahogy azt akarták,
a zarándokok úgy döntöttek, jöjjön el az új világ.
Tehát 1620-ban,
elhajóztak az Atlanti-óceánon keresztül a Plymouth sziklához.
A dolgok eleinte nem mentek könnyen.
- Hol van?
- Nem tudom. Fel kell készülnie.
- Összeszámoltam 56 feszületet.
És még meg sem fordultam.
- Anya, elég.
... ezért ünnepeljük ...
... a hálaadást.
Mindenki egyre jobban lett,
mármint, jobbra fordult a sorsuk, és boldogan éltek,
kivéve akiket megöltünk, az őslakos ...
Amerikaiakat néhanapján, meg amúgy is.
- Wes.
- Helló,
Wes-nek hívnak.
Ma azért vagyok itt, hogy képviseljem
a mongóliai vándorló nomádokat.
- Mit mondott?
- Ők itt Sindek és Notai.
A kecskéim.
Az Én népem nem egyszerűen mongol.
Pásztorok voltunk.
Évszázadokon át a kecske egy lényeges részét képezte
a nomád életnek.
Ez az állat, a ló mellett,
a nomádok legértékesebb tulajdona,
szinte a család tagja volt.
Ezért aztán, mikor eljön a vágás ideje,
az étel és egyebek iránti szükséglet miatt,
a vágás gyorsan
és irgalmasan történik.
Az állat hasát felvágják,
és eltávolítják a szívét.
- Ez durva.
- Igen, az élet kemény nálunk, ugyanakkor gyönyörű is.
Ezután a nomádok imádkoznak az állat lelkéért.
Ezzel szeretném tölteni időm hátralevő részét.
Ja, és szeretnék még Ezra nagypapámért is imádkozni.
- Rohadtul fura vagy.
- Becca, elég legyen.
- Mi volt ez az előbb? Azt hittem, zsidó leszel.
- Anyu azt mondja, hogy nem muszáj.
Ruth nővér ideges is volt.
- Jaj, drágám, azt akarták, hogy öltözz be az egyik ősödnek ...
- Azt mondta, hogy Ricky Scar GI Joe-nak öltözhetett.
- Hát, lefogadom, hogy azt a fiút örökbe fogadták,
nem tudja, kik voltak az ősei.
- Akárkik is legyenek, tutira nem játékfigurák.
Legalább a Mongolok valóságosak.
- Igen, csak Te nem közülük jöttél.
- Vigyázz magadra, drágám. - Szia, nagyi.
- Hazaviszel vagy gyalogoljak?
- Szép munka volt.
- Nem érdekel, ki mit mond,
Én imádtam.
Szerintem ez egy kifogástalan bemutató volt.
- Alise?
- Szia.
- Samantha vagyok. - Igen, Samantha.
- Istenem, egy év európában túl sok volt nekünk,
és a gyerekek izgatottan várják, hogy újra Saint Mary legyek.
- És a kicsi? Hogy van a kisbaba?
Itt kellene fel-alá futkosnia most.
- Jól van.
- Hm. - Nem késhetsz el, Anyu.
- Igaz.
- Akkor még találkozunk. - Ó, persze.
- Köszi.
- Miért hever a takaród a lépcsőn?
Mert a lépcsőn ( step ) fogok aludni,
ahogy a Mongolok szokták.
- Ők a sztyeppén alszanak, aranyom. SZ-TY-E-P-P-E.
Nagy fűves terület, sztyeppe.
- Tudom, mit jelent, Anyu.
De itt nincs olyanunk, úgyhogy improvizáltam.
- Ez komoly?
- Egy alvó mongol fekszik a fiúnk ágyban.
- Adj hálát az Úrnak,
nemrég még a lépcsőn akart aludni.
- Igen.
- Végülis nem olyan fura.
A fejlődő agy kiszámíthatatlan.
- Hát a mezitlábas leszbi egyetértene veled.
- Maureen-ra gondolsz? - Ühüm.
- Gondot jelent?
Különben is, azt mondta, nincs miért aggódjunk.
- Nem aggódom.
- Látta valaki az iPad-omat?
- Becca, most.
- Mit csinálsz? - Mi?
- Tudtál erről?
Menj az emeletre és vedd fel az ünneplődet.
- Te jó ég, azok az Én csizmáim.
- Menj átöltözni, még elkésünk.
- Miért nem mehetek ebben?
- Mert a nővérek letépik a tököd, kis hugyos.
- Becca.
- Egész nap nyalizni akarsz neki?
- Csak még nem találkozott igazi mongollal idáig.
- És Te sem, Csubakka.
- Még egyszer nem fogom megkérdezni. Mondanál valamit?
- Jól van, hozom az ünneplőjét.
- Köszi. - Nem akarok ünneplőbe menni.
Felpróbáltam és egyáltalán nem tetszik,
furán érzem magam benne.
- Oké, elmondom, mi lesz,
ez rajtad lehet, míg a sulihoz érünk,
és a kocsiban szépen átöltözöl.
- Fogd az ünneplődet és irány az autó, mindketten.
- Kérem vissza a csizmámat.
- Fordulj vissza.
- Te a tanár fia vagy, nem?
Miért öltöztél fel így?
- Mongol akarok lenni.
- Mongol ... mint Mongólia?
- Ott szegénység van, Mongólia nem jó hely.
- A képeken jónak tűnik.
- A képek hazudnak, barátom.
Az országokkal ... bíznod kell ...
hogy is hívják ...
a csövek itt belül.
- Zsigerek?
- Na azok nem hazudnak.
A zsigereimben érzem, hogy Mongólia,
egy robbanásra kész szarkupac.
- Ismail.
- Azok meg mik?
Ezek a kecskéim, azok pedig a sas madaraim.
De még nem jöttem rá, hogy tudom reptetni Őket.
- És miért vagy itt?
- Azt mondtad, hogy nem nem tartozol Indiába.
- Igen, és?
- Honnan tudod?
- Ez egy érzés.
Tudod?
Amikor 7 éves voltam Új-Delhi-ben,
és néztem a Titanic-ot,
és a kisasszony, Rose arcát,
amint a Szabadság-szobrot nézi.
Na Én vagyok az az arc. Én vagyok Rose.
És akárcsak Rose, Ismail is Amerikába akart jönni.
És akkor, a 11. születésnapomon, tudtam, hogy ide kell jönni.
- Miért?
- Láttam egy jelet.
- Milyen jelet?
- Fogd ...
Azon a napon, mikor 11 lettem, néztem egy hülye
Amerikai foci meccset.
Ami nem igazán foci, az nem futball.
Vili? A lényeg ...
és Michael Jackson húga,
megmutatja nekem a didkóit a tévében.
Láttam Janet melleit, baromira tetszett,
biztosra vettem, hogy Amerika az otthonom.
Bocsesz, most már melóznom kell, oké?
- Várj.
Nekem meg itt kell lennem.
De nem tudom, hogy mondjam el a szüleimnek.
A suliban, egy könyvben találtam.
Nem tudtam levenni róla a szemem.
Szerintem így hívhatják azt a kisfiút.
Ganzorig.
És Jargalant ahol a kép készült.
Ez egy falu nyugaton.
Nomádok éltek ott évezredeken keresztül.
- És miért szeretnél ott lenni?
- Ahogy Te mondtad, Én is egyszerűen csak érzem.
Mikor a képre nézek, mindig azt hiszem, hogy az a fiú Én vagyok.
Én ülök a lovon.
- Tudsz lovagolni?
- Még nem, de fogok tudni.
Felmegyek lóval a hegy tetejére,
és körbenézek ... - Hé, várj csak ...
- és meglátom az otthonom. - Várjon, várjon.
Meg is van ...
Oké, jól van ...
szeretném lefilmezni,
ahogy ezt az egész dolgot újból elmeséled.
- Jó.
Emlékszel, ugye?
Nem kell engedélyt kérj, oké?
Tekerj haza,
és mondd el a családodnak, hogy ki is vagy, rendben?
Szóval ki vagy?
- Egy Mongol vagyok.
Újra, még egyszer. Csak tökösen, gyerünk.
Én egy mongol!
- Mongol vagyok! - Királyság.
Most kezdődik az új életed, tesókám.
- Mi történt, amikor elmondtad a szüleidnek, hogy amerikai akarsz lenni?
- Hát ...
- Három hónapig a disznókkal kellett aludnom, de
no para, nektek nincsenek disznóitok, oké?
Na gyerünk.
Gyerünk.
Hé, várj. Várj egy picit.
Egy percet kérek. Jól van.
- Milyen volt a gyűlés? - Remek.
Mit csinálsz?
A nomádokat azért nevezik nomádoknak, mert mindig vándorolnak,
szóval most egy darabig itt fogok aludni.
- Wes.
Mi folyik itt?
- Hogy érted? - Hát ...
a ruhák, a szoba,
WC-papír csüng mindenütt a lakásban.
Az Örökség napján ez szórakoztató volt,
furcsa, de szórakoztató.
De ennek már vége.
Itt az ideje, hogy abba hagyd.
- Apu, nem hiszem, hogy ez megtörténik.
Én ülök azon a lovon.
Kecskék vannak mindenütt.
Nézem azokat a hegyeket,
és most vagyok életemben a legboldogabb.
Kérem, hogy váltsák valóra az álmom.
Kérem, küldjenek haza.
- Ezt meg kellene nézned.
Letöltöttem egy könyvet a gyermeki megszállottságról.
- Talán az ünneprontásról is letölthetnél egyet.
- A gyerekek nevetnek rajta az iskolában.
- Igen, de nem érdekel. Akkor téged miért?
- Öregem, ne balhézzatok ...
- Miért nem értünk egyet abban, hogy másképp látjuk?
Te problémát látsz,
Én egy kisfiút élénk képzelőerővel.
- Nem azt mondta, hogy Mongolnak képzeli magát,
azt mondta, hogy az is.
- Oké, mikor Te 9 voltál, azt mondtad,
„Úgy teszek, mintha cowboy lennék” vagy lövöldöztél a játékpisztolyoddal?
- Olyan, mintha Te nem is ebben a házban élnél, nem látod, mi történik.
- Maureen-nél abban maradtunk, hogy rendben van, ha nem értünk egyet,
amíg tiszteljük egymást. Legyen.
Nem érdekel, miért csinálja, nem érdekel, hogy ez mit jelent.
- Na most már balhéztok.
- Becca! - Csend legyen!
- Régen fára másztam.
Minden nap, éveken át,
gőzöm sincs, miért csináltam, de tudom, hogy jó volt,
és aztán, egy napon egyszer csak abba hagytam.
Miért ne hagyhatnánk, hogy megmássza azt a nyamvadt fát?
- Jó érzéssel tölt el, hogy másképp látjuk a dolgokat, Alise.
De nem lenne rossz, találni egy aprócska dolgot,
amiben egyetértünk.
- Anya! Apa!
- Add ide.
- Wes, mi a fenét csináltál?
- Mivel a suliban nem lehetek önmagam,
hát itthon próbálkozom.
- Micsoda?
- A legújabb kutatások azt sugallják,
hogy az ilyen berögzülések,
a szó szoros értelmében átalakítják az agyat.
- Hogy alakítják át?
- Ahogy a gyermek a fantáziavilágában él,
az agy létre hoz új kapcsolatokat,
hogy neurológiailag igazolja a különbséget aközött, hogy mi a valóság
és mi az, ami nem.
- Szia, Ismail.
- Na, hol vagy?
- Miért akarod tudni, hol vagyok?
- És elértünk némi sikert antidepresszánsokkal
hasonló esetekben.
Szóval kezdetnek javasolnák
egy nagyon alacsony dózisú Celexa-t.
Ön most Lexapro-t szed, Alise?
25 milligrammot, az elég sok.
- Tudni akarták, hogy mi milyen gyógyszereket szedünk.
- Továbbá azt gondolom, hogy szükséges lesz
elvegyék tőle a jelmezeit.
Tudom, úgy tűnik, hogy ez túl megy egy ponton, de ...
- Van gyermeke?
- Igen. Van egy két éves kislányom.
- És szokott vele is kísérletezni,
vagy csak más emberek gyerekeivel?
- Ő a doktor, Alise, csak elmondja a véleményét.
- Ami, mily' meglepő, a Te véleményed is.
- Kidobta a ruháit, és akkor?
- Nem kidobta, elégette.
- Te meg egy hete égetted el a régi adóbevallásaid.
Tudja, sajnálom,
maga ... nem ismeri a Fiamat.
Én ismerem.
- Akkor gyanítom azt elfogadja,
hogy nem Belső-Ázsiából származik.
- Alice.
Nem azt mondom, hogy csináljuk, amit a doktor mond,
csak tisztában kell lennünk vele,
hogy mi folyik itt.
- Engem gyógyszerezhetsz,
de a Fiamat nem.
- Senki sem gyógyszerez téged, Te gyógyszerezed saját magad.
Beszélhetnénk csak szimplán?
Én sem akarom Wes-t gyógyszerezni,
de nem ez a lényeg,
mivel még azt sem tudjuk, mi a probléma.
- Az a probléma, hogy nincs probléma.
- Wes?
- Nincs szükséged kamu kecskére,
mert lesznek neked igaziak.
- Elnézést. - Jó napot,
maga biztosan Ganzorig Apja, helló.
Kézcsókolom, tisztelt tanár. - Szia, Ismail.
- Ez kicsoda? - Egy tanítványom.
- Csodás dolog történt, Anyu.
- Igen. Elég pénz jött össze
Ganzorig hazautazásának forgatására.
- Bocsánat, hogy mondod?
- Már címet is találtam.
Mongólia elveszett fia. Nagyszerű, nem?
És több adomány jött össze, mint amennyit kértünk,
szóval futja új kamerára is.
- De honnan tudsz Mongóliáról?
- Te tudtál erről? - Ismail.
- Válaszolj. Tudtál róla?
- Nem, ez nem összeesküvés, ne kiabálj.
- Fantasztikus leszek, tesókám.
- Filmet készítettél Wes-ről,
és semmit nem tudok róla?
- Ismail,
nem intézkedhetsz anélkül,
hogy előbb megbeszélnéd velünk.
- Most beszélek, ezért vagyok itt,
szerettem volna beszélni Önökkel.
Miért vágnak ilyen arcot? Ez nagyszerű hír.
Ganzorig megnézheti álmai helyszínét,
maguk pedig mehetnek ... vakációzni,
Én meg csinálok egy klassz filmet. Nem igaz?
Úgy értem, ne már, csak gondoljanak bele.
Egy film a kísértés feletti diadalról. Ugyan már ...
hülyeség, tudja ...
Őszintén, ez nagy kamu, fiatal vagyok.
Jó, miért mondanánk nemet a kísértésnek?
Szerencsés vagyok, mert a kísértés eljött hozzám, maguk is azok,
és igen, imádom a kecskét. Igaz, haver?
Igaz, vagy nem?
Én ülök azon a lovon.
Kecskék vannak mindenütt.
Nézem azokat a hegyeket,
és most vagyok életemben a legboldogabb.
Kérem, váltsák valóra az álmom.
Kérem, küldjenek haza.
- Oké.
Szóval, hol kezdjük?
- Hányszor beszéltünk már
az internetre való feltöltögetésről?
- Nem Ő töltötte fel. Ismail volt.
És miért viselkedsz úgy, mintha ez valami hátborzongató dolog lenne?
- Pénzt szerzett ... - Azzal, hogy
utazást tervezett egy kisgyerekkel
a szülők beleegyezése nélkül.
- Miért nem felváltva beszélgetünk?
- Nem akarok Mongóliába menni.
Különösen nem egy félnótással Indiából.
- Ő a barátom, Apu, és nem félnótás,
hanem művész.
- Egy felnőtt.
Felnőtt.
- Ganzorig, mi olyat tett, amitől a barátodnak tartod?
- Wes-nek hívják.
Van saját cipője?
- Tudja, milyen érzés, megszületni
olyan helyen, amit nem érez magáénak?
- Várnál kint egy kicsit?
Kérdeztelek, mikor pattant ki ez az egész a diákod ...
- Ez nem Ismail, hanem Wes-t szüleménye.
Figyelsz Te rá?
Figyelsz bármire is, amit mond? - Igen, figyelek,
és csak annyit hallottam, hogy rossz helyre született.
Hogy lehet ez nem komoly probléma ... - Elég!
Fejezd be!
Ne oktass. Hagyd abba!
És most úgy érzem, ...
mintha egy ...
egy sötét szobában lennék,
ahol valaki végre felkapcsolta a villanyt.
Erre Ő ...
lekapcsolja.
Wes ébredezik,
végre közülünk valaki felébred.
Hadd gondolkodjak, mikor volt az utolsó alkalom,
hogy bárki ebben a családban,
tényleg úgy éreztem, hogy tele van élettel, vagy pörög az izgalomtól.
Drágám ...
ilyesmit Lily előtt éreztem.
- Hihetetlen vagy.
- Ez miért idegesíti magát?
- Én ezt nem csinálom tovább.
- Connor.
- Én ébren vagyok, Alise.
Bizony felöltöztem és megannyiszor elmentem otthonról,
de nem a pizsamámban.
Én visszamentem dolgozni, és Te?
Angolt tanítani heti 6 órában az nem munka.
Azt hiszed, nem szeretnék otthon punnyadni
ahelyett, hogy az utcára lépve tettetnem kell,
hogy minden rendben van? - Ez nem fair.
- ... mintha egyáltalán lehetséges volna.
Hát ez sem fair ...
azt mondani, hogy a Fiam, aki jelmezesdit játszik,
az egyetlen a családban,
akiben van élet, miután a kislányom meghalt,
de Én egyik lábam a másik elé baszva gürizek,
tíz hónapja minden egyes nap.
És mindezt egyedül teszem!
- Apu itthon van? - Nem tudom, drágám.
- Szerinted mérges lesz, hogy ezek vannak rajtam?
- Biztos, hogy nem.
- Ne ...
- Sajnálom, Wes.
- Nem! - Oké.
- Ne, Apu! - Elég!
- Alise. - Hagyd abba!
- Szállj le rólam.
- Apa, megijesztesz mindannyiunkat.
- Elég, kérlek!!
- Kecskéket szeretnél?
Jól van.
Akkor add szépen a sapkád, hm? Tisztességes ajánlat.
Megkapod az állataid, Én pedig látni akarom a Fiamat.
A kecskék a szekrényben vannak.
Wes, megállapodtunk.
- Ganzorig!
A nevem Ganzorig!
Utállak!
- Wes.
- Gyere ide.
- Szeretlek. - Jó szórakozást a komputeres táborhoz.
Találkozunk egy hét múlva.
- Hogy van Wes? - Még alszik.
- Alise.
Sajnálom a tegnap estét.
- Menjünk, Apa.
- Alise, Alise.
- Igen?
A férje, ... féltékeny típus?
- Hogy?
- Tud róla, hogy egy egyedülálló fiatalemberrel fog elutazni.
Tudom, hogy maga túl öreg hozzá, hogy a barátnőm legyen,
de egy féltékeny férfi, ezt nem biztos, hogy felméri.
- Connor nem féltékeny rád,
és, ha még egyszer leöregezel, úgy
felrúglak, hogy azt hiszed, aknára léptél.
- Okés.
- Apa, elég,
már bocsánatot kértél.
Anyának csak időre van szüksége.
Tudod, hogy milyen.
- Viszlát egy hét múlva. - Szia.
- Apa? - Hm?
- Anya neked is üzent?
„Kiruccanunk Mongóliába, hogy Ganzorig fára mászhasson”?
"Olvass mail-t."
- Állj le.
Azonnal hagyd abba.
- Útzár van előttünk.
Megállunk.
- Tök egyszerű, csak táncolj egy kicsit,
mutasd meg a kecskéket,
mondd el neki, hogy miért akarsz Mongol lenni, oké?
- Nagy ritkaság, hogy buszozni látok egy nomádot.
- Hát igen. Ez az egyetlen módja, hogy haza kerüljön.
Jargalant-ba.
Jól van. Gyere, tesókám, menjünk.
Csinálunk egy kis pénzt a filmünkhöz.
- Victoria vagyok. - Alise.
- Nem baj, ha csatlakozom? - Dehogy, csak tessék.
- Adjanak pénzt. - Szóval...
Mi szél hozott Mongóliába?
- Kisfiú tánc.
- Talán nyilvánvaló lesz, ha odanézel.
A fiam úgy határozott, hogy Ő egy őslakos.
- Látom.
- Jakkok? - Kecskék.
Utazó méret.
Több tucat nagyobb modellünk van odahaza.
És Te? Mi szél hozott erre?
- Csak vándorlok.
Élvezem a nyugdíjat.
- Az igen. Miféle nyugdíjat?
- Apáca voltam 25 évig.
- Oh. Katolikus?
Katolikusként nevelkedtem.
Nyugdíjas apácákra nem emlékszem.
Bár úgy rémlik, nem bántam volna,
ha némelyikük az.
- Igen!
Nagyon jó, nomád fiú.
- Te jó Isten.
- Emberek, vissza kell mennünk Ulánbátor-ba.
Holnap jön egy másik busz.
Kérem, szálljanak fel.
- Mos mit fogunk csinálni?
- Van egy kemping, nem messze innen.
Legalább nem kell visszautaznotok a városba.
- Azt mondta, hogy lesz egy fesztivál holnap.
- Csak mondd, hogy WC-jük is van.
- Az nincs.
- Nincs több szabad hely.
Azt mondták, verjenek sátrat máshol.
- Azt mondtad, vannak sátraid. Többes szám.
Tehát több, mint egy.
És mondtad azt is, hogy tágas.
- Igen, tágas is.
Van sok hely.
- Jól van.
Rendben, elmondom még egyszer, oké?
Tőlem nem kell félni,
nem érzek Ön iránt semmit.
Ha azt hiszi, érzek maga iránt valamit,
akkor el kell szomorítsam. Sajnálom ...
- Borzok.
Én ...
szívesen megosztom veletek, amim van.
- Semmi gond, de köszönjük.
- Nem jelent gondot, tényleg.
Anarchista vagyok,
aki ellenzi a szabályt, mely szerint van olyan, hogy magántulajdon.
Ez neked is szól. - Oh.
- Ganzorig!
- Ne már ... - De igen.
- Menj, menj. Pénz közeleg.
- Jó napot, elnézést kérek.
A barátaim próbálnak eljutni ...
- Jargalant-ba. - Jargalant,
tudja, hol van? - Tudom.
- Ne olyan sebesen, haver. Mennyi?
És nem az amerikai tarifát akarom hallani.
Egy szegény filmes vagyok Indiából,
és Én állom a cechet, szóval velem bizniszelj, oké?
- Az ár mindenkinek ugyanannyi.
100 dollárt kérek egy napra,
ami magában foglalja a gyönyörű utat, a benzint viszont nem.
- Jól van, haver, de Te még csak nem is vagy mongol.
- Ez igaz. Puerto Rico-i vagyok New York-ból,
de tudod mit?
Az ott rajtad nem igazi szakáll, szóval kvittek vagyunk.
- Elnézést, uram, de nem fizetünk 50 dollárnál többet.
- Legyen, ebben az esetben viszont beszélj Santé barátommal,
de akkor kicsivel tovább tart, míg odaértek,
attól függően, hogy mennyire keményen toljátok a verdát.
- Mennyi idő, míg odaérünk?
- Megegyeztünk?
- Jól van?
- Te jó ég.
Mi volt ez? - Minden rendben?
- Salsa, Mongóliában.
- Mi a neved?
- Batbayar.
- És a Tiéd?
- Ganzorig.
- Ganzorig?
A fiú mongol?
Örömömre szolgál, hogy megismerhetlek.
- Ne nézz a kamerába.
Ne nézz bele. - Oké, Ganzorig.
Még a legjobb pásztorok is tudják,
hogy tartsák formában a foci tudásukat.
Na gyere.
- Jól van.
Lássuk, mit tudsz. Lássuk, mit tudsz.
Erről van szó, Ganzorig.
Ott van, haver.
Mit csináltál?
Menj a labdáért.
Ez volt a kedvenc labdám. Menj el érte.
Szóval, mi a helyzet a ruhákkal?
Miért öltöztél így?
- Sokkal kényelmesebben érzem magam bennük.
- Azt tudod, hogy a nomádok
pólóban meg farmerban járnak manapság, ugye?
- Asszem ...
Mióta élsz itt?
- Tíz éve.
- Hát ettől még nem lettél szakértő, haver.
- Ahogy egy kamerától nem leszel filmrendező.
- Fiúk.
- Miért jöttél ide?
- Mi másért?
Egy nő miatt.
- Egy mongol nő miatt?
- Arra van Jargalant, kishaver.
Holnapra ott leszünk.
És ne aggódj, ötmillió kecske van
ebben az országban, jól van?
Neked is találni fogunk.
- A barátnőddel beszéltél?
- A fiammal.
Moszkvában él az anyjával.
- Orosz? - Mongol,
de az új férje az.
Ügyfelem volt.
- Értem.
- Egymásba szerettek.
- Hát, egész jól viseled.
- Nem tudod irányítani azt, aki szerelembe esik, nem igaz?
Különben is, ennek már két éve.
- Nehéz lehet, ennyire távol lenni a Fiadtól.
- Jó élete van ott.
- De láthatod Őt?
- Biztos vagyok benne, emlékszel még,
hogy az Amerikaiaknak furcsa korlátaik vannak.
- Igen,
úgy, mint senki más.
Nem tudom megadni neki, amit ott kap.
Tudjátok,
az az Orosz faszi valójában nem olyan rossz tag.
Őszintén szólva,
az öregem mellett nem sokat tanultam a szeretetről,
szóval, talán így a legjobb.
- Hé, Ganzorig,
emlékszel, hogy mondják a kecskét Mongóliában?
- Ne, most ne.
Adjunk neki egy percet,
ez az Övé.
- Húúú! Igen!
- Anyu!
Nézd!
Húúú! Ez az!
- Igen!
- Kapj el egy kecskét, kapd el.
- Mi a baj?
- Köszönöm.
- Anyu!
Anyu!
Siess. - Jól van.
Jaj.
Ne, ne, ne nyúlj hozzá.
Wes ...
Wes!
Ismail!
- Van benne még egy.
Segítsetek.
Nem szabad vízközelben szülnie,
a kicsi megfulladhat.
- Jaj, ne.
- Itt vagyok. Itt vagyok. Csak nyugi.
Nyugodj meg.
Csak nyugodtan.
Nyugi.
- Ismail segíts nekik.
- Megőrültél? Hagyjam abba a filmezést? Segíts Te.
- Honnan tudod, hogy kell ezt csinálni?
- Youtube-ról.
Próbáld tartani a fejét.
- Rendben.
Ez az.
- Jó kislány.
- Hogy haladtok?
Ó, Istenem.
- Kijött, megvan.
- Meg is van.
Szép munka!
Ó, Istenem, Wes.
Na, ki van itt.
Várj, várj ...
- Hé, hova megy. Most meg hova megy?
- Gyere vissza.
- Hé, kecske asszony.
- Rendben van.
- Miről maradtam le?
- Hé, hé, miért vezetsz olyan gyorsan?
- A kicsiknek tejre van szükségük.
- Oké, Ganzorig. Mit fogsz mondani?
- Nem ...
Igen, kisfőnök, eltaláltad.
- Hé, Ganzorig!
Itthon vagyunk, tesókám.
- Te követsz Minket?
- Tovább.
- Apám, ez a fura ruhás fiú azt mondja, hogy életed adott két kecskének.
- Ők a Ti kecskéitek?
- Azt mondja, hogy nem az Övék,
megtarthatjuk Őket.
- Micsoda? Nem, nem ...
Ők nem a Miénk,
nektek adjuk.
Mi csak segítettünk elhozni Őket.
Mondana valamit?
- A hölgy mit kezdjen a kecskékkel?
Azt mondta, több hónapig eheti Őket.
Úgy értem, megeheti Őket most rögtön is, ha a csontos falatokat kedveli.
Azt is mondta, hogy a kicsikkel az Anyakecskének kell törődnie.
- Mondja meg neki, hogy köszönjük.
Köszönöm.
- Azok ott a Ti lovaitok?
- Szeretné tudni, hogy van-e kedved lovagolni.
- A Fia olyasvalaki, aki tudja, mit akar.
A Fiának ...
olyan sok ...
- Nagyon egyszerű.
Van egy kamerád,
mint ez, egy nagy kamera,
és elsőnek ki kell nézz valamit.
- Jó? Oké?
- Aztán ezen az úton jöttünk egészen idáig. Erre ...
- Hol van? - Pontosan ott.
Oda fogunk visszamenni.
Igen.
- A kamerát bedugjuk a számítógépbe, aztán Te meg Én láthatjuk is.
- Igen.
- ... ez a kedvencem.
- Összeházasodtak.
- Összeházasodtak?
Ők ketten ...?
Tudod, mire gondolok?
- Mit mond?
- Meghívott, hogy nézd meg a sámánt.
Az olyan, papszerűség.
- De nem mehetünk, haver,
mert Ulánbátor-ba kell vigyelek benneteket,
hogy elérjétek a gépet.
Ne aggódj.
Vissza fogsz még jönni, okés?
- Igen.
- Szóval a kép,
a kép bemegy kamerába,
a kamerát bedugjuk a számítógépbe, aztán nézhetjük ...
kamera, kamera. Számítógép, számítógép ...
Nem megy át, oké.
Nem számít.
- Ez meg mi?
Te csináltad?
Te ...
Ó, Istenkém,
Csodálatos vagy,
egy igazi csoda.
Istenem.
Csodálatos ...
- Nem hibáztatlak.
Jaj, hagyd abba.
Látjuk.
Gyönyörű férfi.
- Fura egy apáca vagy, hallod.
Na, lökjed,
miért hagytad ott a templomot?
- Ideje volt, hogy menjek ...
és egy idő után rájöttem, hogy
kerestem valakit.
Egy férfit.
- Azta.
Hát ...
- Nem,
nem csak szimplán egy férfit. Én ...
férjet szeretnék.
Bárcsak a Tiéd itt lenne és látná ezt az egészet.
- Ő erre nem kapott meghívót.
Ez az egész, pokoli volt egy ideig.
- Nagyon sajnálom.
- Szóval, fel akarod hívni Kenneth-et, vagy hívjam fel Én?
- Nem, Majd Én felhívom.
- Akkor intézhetem a szerződéseket?
- Kitűnő. - Oké.
- Helló. - Szia.
- Mi újság?
- Mit csinálsz munka után?
- Miért is?
- Csak arra gondoltam, hogy ...
- Mire?
- Eltölthetnénk egy kis időt együtt.
- Mit művelsz?
- Gyere ide.
Vigyázz a kecskéidre.
Szia. - Szia.
- Elmész? - Igen.
- És hova? Elvihetünk egy darabon.
- Ahhoz tudnom kéne, hogy hova megyek,
és hát ...
hiányzik a vándorlás.
- Köszönöm,
hogy remek pásztorom voltál.
- Vigyázz magadra.
- Remélem, megtalálod Őt.
- Én csak ...
köszönöm.
- A kicsi nem marad életben.
Leölhetjük magának, ha szeretné.
- Azt mondta, hogy a kicsi el fog pusztulni.
Azt akarja tudni, hogy ... - Miért suttogtok?
- Nem, nem ...
megoldjuk.
De köszönjük.
- Hé, Apa,
láttad, mit küldött Ismail?
- Százszor megnéztem már.
- Nem tudom abbahagyni a sírást.
Megcsinálta.
- Anyu.
Azt hiszem, valami baj van a kecskével.
- Szia.
Igen, az most jól fog jönni.
- Ez majd felmelegít. - Igen.
- Tessék. - Kösz.
- Egészségedre. - Egészség.
- Remek Fiad van.
- Tudod, lehet, hogy nem is vagy olyan rossz
az apás dologban.
Szóval, mit csinálsz általában,
mikor nem mongol kecske pásztorrá változó kisfiú
zavarodott Anyukáját furikázod?
- Akkor olyan nőket
fuvarozok, akik nem zavarodottak, az biztos.
Gyönyörű a víz.
- Oké.
Nem.
Nem csináltam semmi hülyeséget, mióta ...
nem is tudom, mióta.
Nem tudom.
Nem bánod, ha csak csókolózunk?
Tudod, csak csókolózni szeretnék, ez így mehet?
Oké.
De ki tudnád gombolni az ingedet?
Mert már agyaltam a melleiddel kapcsolatosan,
és megnézném, ha már itt tartunk.
Tudod, a férjem mellizma elég csenevész,
úgy értem, jár edzőterembe,
de semmi eredménye.
Valószínűleg rosszul csinál valamit ...
- Anyu.
Mit csináltok?
- Izé ..., Te mit csinálsz?
- Azt hiszem, a kecskék ...
miért csókoltad meg?
- Wes.
Állj meg.
Wes, Wes.
- Nem akarok beszélni veled.
- Édesem.
- Miért csókolóztatok?
- Nem tudom, nem tudom.
Nagyon buta dolog volt.
- Elmondod Apunak?
- Nézz rám.
Apád és Én, nem jövünk ki túlságosan jól.
- Miattam, ugye?
- Nem, nem.
- Azért van az egész, mert Mongol akartam lenni.
- Nem, ez nem igaz.
Ennek semmi köze hozzád, oké?
Ennek semmi köze hozzád.
Ígérem, oké?
- Csak azt akartam mondani, hogy a kecske beteg volt.
- Ismail, add a kamerát.
- Nem - Ismail.
Add azt a kamerát! - Nem!
De felveszek mindent, ami történik,
ez volt a megállapodás. Ezt csinálom.
- Jaj, Istenem.
- Sajnálom. - Nem kell.
Nem tettél semmit, érted? Én voltam.
Én vagyok az, akinek bocsánatot kell kérnie.
- Igen.
Menned kell,
nem lehetsz itt reggel,
mikor Wes felébred.
- Bocsáss meg.
- Ide megyek.
Tolbo.
- Ganzorig!
Hé, Ganzorig!
Ganzorig!
Állítsd meg a teherautót, ember!
Állítsd le a tragacsot, haver! Mit csinálsz?
Hahó! Hé!
Ganzorig, szállj le.
Szállj le rögtön, haver.
Ganzorig, szállj le.
- Nem.
- Szállj le, Ganzorig. - Nem!
- Ganzorig, komolyan beszélek. Gyere le azonnal!
- Halló?
- Halló, Alise?
Alise, Ismail vagyok. Velem van a Fia, Ganzorig,
és egy nagy teherautón ragadtunk.
- Micsoda? - Azt mondja, megy,
hogy találkozzon Gantulga-val Tolbo-ban,
és egyáltalán nem hallgat rám.
- Miről beszélsz?
- Úton van, hogy találkozzon Gantulga-val Tolbo-ban.
- A mongol fiúval?
- Igen, a sámánhoz tart.
- Ismail, mi ...
hol?
Halló? - Alise?
Alise?
- Ott vagy?
- Alise?
Csak gyere Tolbo-ba, oké? Majd elküldöm, hogy hova,
és lécci, hozd a kamerámat.
- A fenébe.
- Halló, Te lenni Ganzorig Apja?
- Ismail?
A videód fenomenális volt.
- Köszönöm, uram, de azért hívom,
mert a Fia velem van, és vissza akarom vinni az Anyukájához.
- Miért nincs az Anyjával? - Azt Én nem tudom, uram.
Csak azt tudom, hogy Tolbo-ba tartunk,
és kecskét fogunk keresni.
- Miféle kecskét?
- Az Övét, uram.
- Adja át neki a telefont.
- Nem fog magával beszélni,
nagyon ideges.
- Ideges, mitől?
- Hát jó, végül maga is látni fogja a filmet,
az Anyja elmondta neki, hogy csókolózott a serpával, hm ...
rövid csók volt, de egész jó szögben álltam ...
- Add a telefonhoz!
- Igen, hogyne.
- Halló?
- Wes, nem tudom, mi ez az egész, de vissza kell menned Anyádhoz.
- Nem mehetek, egy teherautón ülök, és megyek Tolbo-ba.
- Hogy hova mész?
- Nem hallak, Apu.
Ismail telefonjáról beszélek, és sokba kerül.
Le kell tennem. - Nem, az most lényegtelen.
- Mennem kell. - Wes.
- Mondd Anyunak, hogy Tolbo-ba megyünk,
de aztán vissza hozzá. - Ne menj, Wes ...
- Ó Istenem.
- Halló? - Elmondtad volna,
hogy elvesztetted a Fiúnkat?
- Hívott? Mondd, hogy jól van.
- Nem tudom, hogy jól van-e, Alise.
Egy teherautón kucorog Ismail meg egy kecske társaságában.
- Apa, csak rontasz a dolgon.
- Fogj egy tollat, írd, amit mondok.
Azon vagyunk, hogy elcsípjünk egy gépet.
- Milyen gépet? - Hozzád, Alise.
Becca meg Én már Tokióban vagyunk.
Azért jöttünk, hogy meglepjünk benneteket,
ehelyett keresgélhetem a Fiamat.
Földet érünk Ulánbátor-ban hat óra múlva,
és onnan irány Khovd.
- Khovd?
- Az a legközelebbi repülőtér Tolbo-hoz.
Szerezz egy autót, ott találkozunk.
- Jól van.
Connor, Én ... - Khovd reptér, este 9-kor.
És nincs kifogás.
Nincs.
- Helló, bérelhetek egy autót?
Elvinném az egyiket.
- Sajnálom. Az autók éhesek.
- Éhesek? - Igen.
Nincs étel az autóban.
- Mármint gáz?
Nincs gáz az autóban?
- Autó üzemanyag, nincs ...
moped?
- Nem, és mi van azzal a kocsival?
- Olcsó autó, beteg.
- Olcsó autó, beteg?
- Olcsó autó, beteg.
Kicsi autó, éhes.
Vidd moped, robogó.
- Nem, nem kell moped, nem.
Mikor jön kisautóba üzemanyag?
Messzire kell mennem,
és autóra van szükségem.
Van egy kecském.
- Nem, nincs kecske üzlet.
- Nem, Én nem akarom elüzletelni?
- Csak pénz. - Nem, Ő az Én kecském.
Nem adom oda a kecskét,
de kell egy autó.
- Gyönyörű vagy.
Ha közel merészkedsz ehhez a kecskéhez,
a fogaimmal tépem ki a szárnyadat.
- Gyere.
- Megmásztál akármilyen fát, Anya?
- Szerinted, itt laktam egy másik életben?
- Hát, Te ...
úgy lovagolsz, mint a Mongolok, úgy eszel, mint a Mongolok,
úgy húztad ki a bébikecskét az Anyukájából, mint a Mongolok,
szóval, ja ...
talán igen.
Örülök, hogy újra látni fogom Gantulga húgát.
Dögös csaj, tudod?
- Asszem.
Szerinted jól néz ki?
- Nos, tesókám, ahogy a porcikáim reagálnak rá,
arról egyelőre nem is beszélek veled.
- Például?
- Olyan csikizős érzés.
- Ilyesmi? - Igen.
- Enkhtuyaa.
- Ezt neked hoztam.
Szívesen.
Annyira csodálatos.
- Segíthetek?
- A nevem Ganzorig.
- Jól van.
És miért jöttél ide?
- Megakartam kérdezni, hogy megtudná-e menteni a kecskémet a haldoklástól.
- A kecske már halott.
- Tudom.
- De meg tudná mondani, hogy jól van-e?
- Igen, jól van.
- Akkor vissza fog jönni és új életet kezdhet?
- Igen, ez az, amiben hiszünk.
Szeretnéd, hogy mondjuk egy áldást érte?
- Mondhatunk áldást
a Nagypapámra és a Kishúgomra is?
Ők is meghaltak.
- Sajnálom.
Gyere be.
- Gyere ide.
- Úgy volt, hogy áldást mondunk értük.
- Igen.
- Bocsánat.
- Semmi baj.
Jól van.
Minden rendben.
- Ganzorig,
szerinted tudnék beszélni a szüleiddel négyszemközt egy percet.
- Jó.
- Ganzorig, ez a valódi neve?
- Nem.
- Mi Mongolok, régóta itt vagyunk.
Tehát, mikor Ganzorig felnő,
és még szeretne hozzánk csatlakozni,
akkor valószínűleg itt megtalál.
Eközben,
talán,
kinevezhetnénk Őt az amerikai követünknek.
- Azt hiszem, semmit sem szeretne jobban.
Köszönöm szépen, hogy beszélgetett vele.
Köszönöm.
- Elnézést.
A fiú nevét kérdezte.
- Ja, az előbb? Wes.
- Nem, a másik gyermekét.
Említette, hogy volt egy kishúga, aki már nem él.
Kérem.
- Őt ...
Lily Paperno-nak hívták.
- Azt kérdezte, hogy mikor látta Lily-t utoljára.
- Elvesztettük Őt ...
2015. április 3.-án.
- És mikor érkezett meg Önökhöz?
- Hat hónappal és két nappal korábban.
- Rövid látogatás volt az Övé.
- Igen, az volt.
- Miért mondják, hogy elvesztették?
- Nem értem.
- Miért mondta az imént, hogy elvesztették.
Hogy elvesztették a kislányukat.
Miért?
Azt mondja, hogy nem vesztették el.
Rátaltáltak,
közösen.
Ő magában növekedett.
A maga testébe ...
jött.
Itt volt ...
és elment.
- Nem veszett el.
Maguk vesztek el.
Maguk ...
mindketten elvesztek.
- Igen,
azt hiszem, igaza van.
- Azt mondta, hogy nincs semmi baj,
emberek vagyunk.
Mind elvesztünk.
Ez a helyzet.
- Igen.
- Én ...
kíváncsi vagyok, hogy Te és Én, vagyis Mi ...
tudod.
Kérdezem, hogy esetleg ...
itt maradhatnék-e egy ideig.
Lehetne talán közöttünk valamiféle ...
kapcsolat.
Számomra ez csodás lenne, de nem tudom, hogy akarod-e ...
hogy Én meg Te ...
együtt, tudod, itt maradjunk.
Valami ilyesmi ... Igen?
Ó, köszönöm, Uram.
- Csodálkoztak, hogy hol vagyunk?
- Wes-t még a boltba se tudjuk leküldeni tejért,
és 200 mérföldet megtett, hogy ide jusson.
Ismail mondta, hogy csókolóztál egy alakkal.
- Mi van? Fúj!
- Mi? Csak egy csók volt?
- Valamennyire a mellét is megmustráltam.
- Te jóságos ég!
Nem hallgatom ezt tovább.
Ez elég fura hétre sikeredett.
Miért nem vagy dühös?
- Megtettem, amit kértél tőlem ...
míg távol voltál.
- És milyen volt?
- Totál felsültem.
- Akkor jó.
- Szia, Ganzorig.
Sejtem az e-mailedből, hogy nehéz
neked ott lenni, miközben Én itt vagyok,
és megértelek.
Csak arra emlékszem, hogy sok évet éltem máshol,
mielőtt rátaláltam a helyre, ahová tartozom,
tudod.
Most már itt vagyok.
Egy nap, Te is rátalálsz.
Tudod, a türelem, tesókám.
A filmünk már majdnem kész.
Azt hiszem, hogy számodra nem okoz meglepetést,
hogy valójában két elveszett fiúról szól, nem egyről.
Az oka annak, hogy ezt most küldöm neked,
hogy a két elveszett fiú egyike Apa lesz.
- Anyu!
Nekünk ...
fiúnk lesz,
és úgy döntöttünk, hogy Wes-nek fogjuk hívni.
- Wes!
- Apád mesélte nekem, hogy új suliba fogsz járni,
és tanulni fogod a Mongol nyelvet.
Na ez a másik oka, hogy ezt most elküldöm neked.
Van egy kérésem.
- Egy barátom megkért, hogy írjak egy levelet a fiának.
A fiúnak, aki még meg sem született.
Úgy döntöttem, hogy ezt fel kell olvassam ma este.
Ja, és Őt is Wes-nek hívják.
Kedves Kicsi Wes.
Apukád nemrég azt mondta, segítettem neki megtalálni a haza vezető utat.
Megkért, írjam meg ezt a levelet neked, és meséljem el benne, hogy csináltam.
Így, ha egy napon, valaha is úgy érzed, elvesztél, megtalálod a hazafelé vezető utat.
Ha ez valaha is megtörténik,
ha valaha is kiderülne, hogy nem ott vagy, ahová tartozol ...
nem kell félj.
Pakold össze a ruháid,
és minden cuccot, amiről csak tudsz.
Pakold össze, amit mások tudnak rólad ...
aztán hagyj magad mögött mindent.
Ne hozz magaddal semmit.
Hagyd otthon a térképeket is.
Tépd össze ...
Égesd el Őket,
és gyere.
Még akkor is, ha messze van,
akkor is, ha nem érted,
akkor is, ha mindez álom csupán.
Egy nap, ott leszel.
Rybolovlev