När jag ser tillbaka på min barndom undrar jag hur vi lyckades överleva.
Det var förstås en eländig barndom. En lycklig barndom är värdelös.
Värre än en vanlig eländig barndom är en eländig, irländsk barndom.
Och värre ändå är en eländig, irländsk, katolsk barndom.
ÄNGELN PÅ SJUNDE TRAPPSTEGET
Åh, din lilla sötnos. Du är så ljuvlig.
–Vad blev det? –En vacker liten flicka, mrs Leibowitz.
Efter fyra pojkar. Är det inte otroligt? En liten flicka.
–Vad ska hon heta? –Margaret Mary.
Åh, hon är så vacker, Minnie.
Brunt hår och blåa ögon precis som sin mamma.
Hon är så vacker. – Är du inte?
Såja, Eugene! – Oliver, plaska!
–Eugene, sluta gråta. –Duktig pojke.
Gråt inte.
Eugene, titta på min bak!
–Malachy, visa inte din bak! –Jag försöker få dem att skratta.
Käre Jesus i himlen, Malachy.
Hon är så tyst, Angela.
Lite kall.
Jag hämtar mrs Leibowitz.
Alla älskade Margaret. Pappa sa att det firades i himlen när hon blev till.
Pappa skulle skaffa ett jobb och köpa sidenklänningar åt henne.
Stackars Margaret. Samma änglar som förde hit henne tog henne igen.
–Titta på dem, bara. –Sluta gråta.
Frankie, var ska jag sätta säkerhetsnålen?
Pappa gick för att köpa cigaretter och tvillingarna bara skrek.
Tack och lov för mrs Leibowitz en trappa upp.
Pojkar, vad har hänt? Var är er mamma?
Vi har inte fått nån middag.
Angela, du måste äta.
Herregud! – Barnen är nakna, Delia.
–Hur kunde Angela bli så snuskig? –Hennes mor var alltid så renlig.
–Det stinker. –Tvillingarnas arslen är skitiga.
Din mun är en kloak. Inte undra på.
Med en far från Nordirland med protestantiska idéer.
–Du kommer till helvetet. Var är han? –Han gick och köpte cigaretter.
För två dar sen.
–Jag ska slå ihjäl honom. –Pappa kommer snart.
Hämta papper och penna, Delia. Vi ska skriva ett brev.
Mina mostrar skrev till mormor och bad om biljettpengar.
Vi måste ha varit den enda irländska familjen-
–som sa adjö till Frihetsgudinnan i stället för god dag.
Vi åkte till Irland där det inte fanns arbete och folk dog av svält.
Jag kunde inte förstå det, men vad visste jag.
Jag var bara fem år, på mitt sjätte.
Kom, så ska jag knäppa din rock.
Jag tar honom till toaletten, sen ber jag IRA–mannen om pengar. – Francis.
–Jag behöver honom här. –Jag behöver hjälp att bära pengarna.
Nåja, följ med din pappa.
–Malachy! –Du får inte kissa där.
Jag kan inte sluta.
Pappa, vänta på mig!
Finns jag inte med? Men jag gjorde mitt för Irland.
Jag slogs med "Flying Column" och hade ett pris på mitt huvud.
Jag fick smugglas till Amerika.
Det står inte att ni tjänstgjort.
Jag har fru och fyra barn. Jag lär mina söner att älska Irland.
Hör ni... Snälla ni! Vi har ingenting.
Vi kan inte ge pengar till varenda en som säger att han kämpat för Irland.
Jag ska titta på er ansökan igen.
Här har ni pengar till bussen.
Lägg till så att det räcker till en porter.
–Är det spriten ni är ute efter? –En porter är knappast nån sprit.
Ska barnet gå in till Dublin för att ni ska få en porter?
Francis, det här är det nya Irland. Små män med små papperslappar.
Ni ska nog gå nu. – Dörren, Declan. Kom inte tillbaka!
Är detta det Irland män dog för? Kom, Frankie! – Fria, i helvete heller.
Vi delar inte ut pengar till Guinnessfamiljen.
Han ville gifta bort henne med Siciliens kung...
...men den vackra Wilgefortis ville inte gifta sig med nån gubbe.
Därför bad hon Gud om hjälp och vet du vad Han gjorde?
Han lät det växa ut skägg i hennes ansikte.
Frank, ta Eugene och glöm inte väskan.
Hej, mamma.
–Det här är Malachy. –Trevligt att träffas, mrs Sheehan.
–Och Aggie. –Aggie, hur står det till?
Och Pat.
Hej, Pat.
–Vad glor ni på? –Inget.
Vi fick inte plats hos mormor,så vi fick ett rum på Windmill Street–
–nära mammas syster Aggie.
–Titta! Varför brinner hans hjärta? –Det är Jesu Heliga Hjärta.
–Vet de inget om religionen? –Det är annorlunda i Amerika.
Det Heliga Hjärtat finns i Amerika. Sådan okunnighet kan inte ursäktas.
Där är Jesusbarnet. Om du behöver något ska du be till honom.
–Säg till Jesus att vi är hungriga. –Tyst!
Mamma, jag blöder!
–Malachys arm är alldeles blodig. –Lopporna är överallt.
–Upp ur sängen! –Får vi aldrig nån ro?
Vi tar ut madrassen.
Vi tar ut madrassen och tar bort lopporna.
Ta ut den! Lägg den på marken.
Malachy, vi kommer att dö av lunginflammation.
Pappa sa, att om man kunde hoppa som en loppa–
–skulle ett hopp ta en halvvägs till månen.
När en loppa känt lukten av människoblod blir de galna.
De togs hit av engelsmännen för att driva oss till vansinne.
Engelsmännen visste att loppor förökar sig snabbare än hinduerna.
S:t Patrick drev bort ormarna och engelsmännen tog hit lopporna.
Och fukten. Vi älskade pappas berättelser.
Vänta, jag måste få kol!
Jag har en kupong från S:t Vincent de Paul.
Snälla ni!
Francis, lägg ner den!
Vi plockar inte kol på gatan. Vi är inga tiggare.
De har ingen stolthet, Frankie.
Kom!
Du är otrolig. Lillen är sjuk och måste få nåt varmt att dricka.
Du kanske är för fin för att plocka kol på gatan, men det är inte jag.
Frankie! – Malachy!
Kom nu!
Skit också!
Kom, då!
Hon är som en kanin. Varför ska vi betala för hennes misstag?
Fem barn och kan inte skura ett golv. – Inte så mycket socker!
Moster Aggie var alltid så arg.
Pappa sa att det var tur att hon inte ägde stallet i Betlehem–
–för då skulle den heliga familjen fortfarande vandra omkring.
–Han är en avbild av sin far. –Ja, underlig och sur.
Den här lille gillar mig. Jag tror att vi behåller honom.
–Nej, han är vår bror! –Det är Eugene. Ni får honom inte!
Inte nån som är hälften Limerick och hälften Nordirland.
Jag får en egen en dag, om jag så ska krypa till Lourdes.
Gjorde du illa foten?
Jag går till Thompsons och ordnar med kistan och vagnen.
S:t Vincent de Paul–församlingen betalar säkert för det.
Min son...
Jag har så mycket gaser i mig att det är synd att slösa bort dem.
Jag stoppar ett rör i arslet, tänder på och sen kan man koka vatten.
Engelsmännen kom springande och ville betala för varmt vatten.
Prata inte så inför ett dött barn.
Det är bättre än att sitta och sura.
Jag tjänade så mycket i armén att jag kunde muta generalerna–
–och åka till Paris–
–där jag drack vin med modeller och konstnärer och klarade tugget.
"Oui, oui." Tyckte du det var skoj?
Jag vet inte varför vi inte kan behålla Oliver.
Jag vet inte varför de skickar i väg honom i en låda som min syster.
Det är inte rätt. Jag önskar att jag kunde säga det till nån.
Pappa skulle hämta ut understödet.
Han skulle komma hem vid tolv med skinka och ägg.
Han kom inte hem vid tolv...
...eller ett...eller två...
...eller nån gång innan solen gick ner den där dan i maj.
Sluta med det där!
Din vandal! Är det sånt du lärde dig i Amerika??
Följ med här, så ska jag slå det ur dig, din lille jänkare.
Alla lärare har remmar och käppar.
De slår en om man inte vet att Gud skapade världen–
–om man inte kan Ave Maria, eller be att få gå på dass på irländska.
De slår en om man skrattar eller pratar.
En slår en om man inte vet att Eamon de Valera var störst.
En annan om man inte vet att Michael Collins var störst.
McCourt!
Du är en usel jänkare, McCourt. Vad är du?
–De sa att vi var gangstrar. –Jag skojade bara.
Det är inte deras fel att de är jänkare.
Du borde tacka Gud dag och natt att du inte är jänkare.
Om du vore det skulle Al Capone själv be dig om råd.
Jag vet att Oliver är död, Malachy vet att Oliver är död–
–men Eugene är för liten för att veta nånting.
Malachy och jag får honom att skratta–
–tar honom till parken och visar honom blommorna.
Pappa säger att Eugene har tur som har såna bröder.
Han dog ändå.
Gode Gud, är detta din vilja?
Jag får inte ifrågasätta det.
Du tog min son...Oliver.
Du tog hans bror Eugene.
Du tog deras lilla syster Margaret Mary.
Käre Gud i himlen, varför vill du att de små ska dö?
Gode Gud, låt inte Malachy, mig och de andra–
–köras bort i en låda och läggas i ett hål i marken.
Inte ens moster Aggie eller mr Benson i skolan.
I Faderns, Sonens och den heliga Annas namn.
–Vi ska strax gå. –Det där är Eugenes kista.
–Ett glas till? –Vänta utanför.
Om det var min son skulle jag sparka honom till helvetet.
Om man inte får ta ett glas när det är begravning, vad lever man då för?
Jag kunde inte stanna en minut till.
Jag såg alltid tvillingarna för mig.
Om vi inte hade flyttat, så hade jag åkt in på dårhuset.
Förlåt, men var bara fem månader sen, och min flicka dog i New York.
Jag har två pojkar här och ett barn på väg.
Snälla frun, sitt ner.
–Ni har en fin kappa. –Jag fick den. Den är inte ny.
–McCourt? Inget Limericknamn. –Min man är norrifrån.
Varför åker ni inte till Belfast och ser vad de kan göra?
–Jag vet inte, sir. –Okunnigheten är stor i världen.
Jag sa, att okunnigheten är stor i världen.
–Vad vill ni ha av oss? –Det finns inte en möbel i huset.
–Har er man något arbete? –Nej, han går på understöd.
Ett bord, två stolar, två sängar. Gå till andrahandsbutiken i Irishtown.
–Är sängarna också begagnade? –Naturligtvis.
Jag är rädd för att sova i sängar där folk har dött i lungsot.
Tiggare kan inte vara kräsna.
Hallå, det är min fru!
–Vem är han? –Påven Leo XIII.
Han var den arbetande mannens vän.
Jag hittade den i en gränd. Slängd av nån som struntar i arbetarna.
Vad är det som stinker?
Varför tömmer ni er potta på vår toalett?
Er toalett? Där misstar ni er, den är till alla här i gränden.
Elva familjers pottor spolas ner här.
Varma dagar stinker det så att ni ropar efter en gasmask. God kväll.
–Jag hoppas att ni ska trivas. –Tusen tack.
Det kom en stor man dit och träffade henne.
Hon skaffade sig ett jättestort skägg och sen gifte de sig.
–Har vi flyttat igen? –De åker ingenstans utan påven.
Som ni ser ut! Ett par dränkta råttor.
Torka kläderna vid elden och hälsa på er bror Michael.
Han är tjockare än Jesusbarnet.
Han är en avbild av er döda syster med blå ögon och vackra ögonbryn.
–Varför är alla här? –Det är alldeles för blött där nere.
Och toaletten är full av sjukdomar.
–Fukten tog livet av era bröder. –Till våren flyttar vi ner.
Det är som att åka på semester till ett varmt ställe, som till Italien.
–Till Sorrento. –Snarare till Calcutta.
–Påven, då? –Han kan stanna där nere i Irland.
Titta på deras skor!
Jag är för svag för att stå i kö i S:t Vincent.
En kvinna med trillingar köade i evighet.
–Har du ingen stolthet? –Vad skulle fine herrn göra då?
Du skulle låta dem gå barfota, din värdelösa usling.
Jaså...en värdelös usling. Det ska vi allt se.
Fattig är jag.
Otur har jag.
Men värdelös...
...är jag inte.
Titta på deras skor!
–Var är dina skor? –Jag vet inte.
Visst vet du det! Satte inte mamma på dig skorna i morse?
Kom du till skolan utan skor? Ni får inte gå barfota på gatorna!
Jag ska slå dina bara fötter ur dig.
Sätt på dem!
Tysta!
Hör jag gliringar här i klassen?
Hör jag er håna en annans olycka?
Den som anser sig vara perfekt kan räcka upp handen.
Är det nån som har pengar i överflöd att köpa skor för? Räck upp handen!
Nej, det finns pojkar här som inte har några skor alls.
Det är inte deras fel. De behöver inte skämmas.
Vår Herre hade inga skor.
Han dog utan skor.
Ni ser inte Honom hänga på korset ståtandes med skor.
–Nej, sir. –Vad ser ni inte Vår Herre göra?
Hänga på korset ståtandes med skor.
"Hänga på korset ståtandes med skor." Vad?
Hänga på korset ståtandes med skor, sir.
Varje dag sökte min far jobb, men han lyckades aldrig få något.
Mamma sa, att det berodde på hans dialekt.
Mormor sa, att det berodde på hans underliga sätt.
Pappa kände Limerickgränderna som sin egen ficka.
Han gick där när han inte fick jobb och skämdes för att gå hem.
Därför älskade vi påsken.Det var påsk då min far fick sitt första jobb.
–Sluta nu! –Du stryper ju mig.
Det var på cementfabriken, men han skulle ändå ha slips.
En man utan slips har ingen självrespekt, sa han.
Kom nu!
Kan du hålla käft! Vissa av oss ska jobba i morgon.
Francis! – Malachy!
Kom hit. Ni ska få fredagens penny.
Nej. Var tyst!
Upp med er, pojkar!
Riddarna av Den röda grenen...
...Fenierna, det ärorika IRA!
Upp! Upp! Upp!
Jag har fredagens penny åt er.
Ställ upp er som soldater. Och lova att dö för Irland.
–Jag vill inte ha den. –Inte jag heller.
När vi vaknade nästa morgon sov han fortfarande.
Han kom för sent och fick sparken.
–Vad har jag här, Clohessy? –Bitar av tidningspapper, sir.
–Och vad representerar de? –Bitar av Limerick Leader, sir.
Nej!
Kristi kropp och blod.
Om ni inte lyssnar, blir det den sista smörjelsen i stället för nattvard.
Irländskan är patrioternas språk.
Engelskan är förrädarnas och spionernas språk.
Men latinet...som martyrerna talade–
–när de utandades sin sista suck i de utsvultna lejonens löddriga käftar.
Latinet ger inträde till himmelriket.
Men det finns pojkar här som aldrig får del av den saliggörande nåden.
Varför? På grund av girighet.
De giriga slynglarna talar bara om pengarna de ska få vid insamlingen.
De går från hus till hus i sina små kostymer som tiggare.
Men skickar de några pengar till fattiga barn i Afrika?
Inte, då.
Det är till biografen nattvardspojkarna springer–
–för att vältra sig i det snusk–
–som spys ut över världen av djävulens hantlangare...
...i Hollywood!
–Eller hur, McCourt? –Ja, sir.
Våga inte tala! Inser du inte att du har Gud på tungan?
–Var är Gud, pojkar? –På hans tunga, sir.
På hans tunga.
Mike Molloy berättade hur mycket pengar vi skulle få efter nattvarden–
–då vi knackade på alla dörrar–
–och fick så mycket som fem shilling till sötsaker och James Cagney.
Jag har sett den tre gånger.
Mikey är expert på flickkroppar och annat snusk.
Flickorna har stora fladdriga tuttar.
Längst ut är det röda saker som hundnosar.
Där nere... Ja, där är det nåt helt annat. De har ingen snopp.
–Vad har de, då? –Han ska nog inte höra det här.
Malachy, gå din väg!
I Faderns, Sonens, och den helige Andes namn.
Förlåt mig, fader. Jag har syndat.
Ja, mitt barn. Vilka synder har du begått?
Jag ljög, jag slog min bror, jag stal en penny från mamma...
–...och jag åt en korv på fredagen. –Något annat?
Jag hörde när man pratade om flickor som gör vad som helst–
–eftersom de redan gjort det med sina bröder.
–Vem berättade det? –Mikey Molloy, fader.
Be tre Hell Dig Maria, tre Fader Vår och en speciell bön för mig.
–Är jag en av de värsta pojkarna? –Nej, du har lång väg kvar.
Vakna! Vakna!
Hans första nattvard, den lyckligaste dagen i hans liv, och ni bara sover.
Upp med er!
–Titta så han ser ut. –Skinnet blir alldeles rött.
Det är Nordirland i dig. Det drar till sig smuts.
Det är kallt!
I dina öron kan man odla potatis.
Det vill inte ligga ner. Det håret fick han inte från vår släkt.
Det är det nordirländska hår du fick av din far.
Det är sånt man ser på presbyterianer.
–Sluta spotta på mig! –Lite spott skadar inte.
Om din mor gift sig med en proper Limerickkarl–
–hade du sluppit protestanthår. Och vi skulle inte vara sena.
Sluta smacka och gå tillbaka.
Mamma, får jag göra insamlingen nu? Jag vill se James Cagney.
Inte förrän du har ätit en ordentlig nattvardsfrukost hos mig.
–Titta, han äter som en gris. –Som en presbyterian.
Tror du jag är miljonär eller amerikan?
–Finns det mer te? –Jag tar också en kopp.
–Hur mår du, Frankie? –Vad är det med den pojken?
Han spydde upp Kristi kropp och blod! Vad ska jag ta mig till?
Jag har Gud på gården.
Jag tar dig till prästen. Det du gjorde på gården var hemskt.
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn.
Förlåt mig, fader. Det är en dag sen jag biktade mig.
Vilka synder har du begått på en dag?
Jag försov mig, mitt hår står upp som på en protestant.
Jag spydde upp nattvardsfrukosten.
Mormor har Gud på gården. Hon vill veta vad hon ska göra.
Säg att hon ska tvätta bort det med lite vatten.
–Vigvatten, eller vanligt vatten? –Det sa han inte.
Gå tillbaks och fråga!
I Faderns, Sonens och den helige Andes namn.
Förlåt mig, fader. Jag har syndat. Det är en minut sen jag biktade mig.
Är du pojken som nyss var här? Vad är det nu då?
Mormor undrar om det ska vara vigvatten eller vanligt vatten?
Vanligt vatten, och han vill inte bli störd igen.
Störd? Den okunnige tölpen.
Jag hann inte med nån insamling.
Mikey Molloy låtsades få ett anfall så att jag kunde smita in.
Han har fått ett anfall!
Mr O'Brien, fort!
–Vad är det med honom? –Ett anfall.
Jag gör vad som helst.
Du har fått din sista chans. Ta honom med dig.
Jag är glad att jag gick till min första nattvard och min första bikt.
Nu kan jag bli stor, åtminstone tio år.
Gammal nog för det värsta straffet.
Värre än armén, eller att skickas till Australien, eller att bli nunna.
Värre än så... Jag blev tvungen att dansa irländsk dans.
Varför gjorde du det? Jag vill inte lära mig dansa.
Lyft på fötterna, för Guds skull!
Om mina vänner såg mig, skulle jag vara utskämd för evigt.
Jag vill vara Fred Astaire. De ser ut, som om de har en påle i arslet.
Sluta med dina miner! Du ser ut som en köttpaj.
Nästa gång jag var på väg till dansen träffade jag Paddy Clohessy.
–Hej, Paddy. Hur är det? –Fint.
Om du fortsätter dansa, kan du snart inte spela fotboll.
–Inte? –Du kommer att springa som en tjej.
Alla kommer att skratta åt dig. Snart sitter du i köket och stickar.
Jag slutade med dansen.
De sex pencen jag fick av mamma räckte till bio och till kola.
Jag var så lycklig att jag höll på att skita på mig.
Jag struntade i dansen och gick på bio i stället.
Hemma dansade jag och låtsades ha en påle i arslet.
Hitler visar sina rätta färger och marscherar in i Rhenlandet–
–i trots mot Versaillefördraget.
Svastikan sprider sin onda skugga.
Vad tjänar Euklides till när tyskarna bombar allting?
Vad Euklides tjänar till?
Utan Euklides fanns det inga Messerschmittplan i skyn–
–som bombar fanskapet ur engelsmännen–
–vilket de förtjänar efter 800 års förtryck av irländarna.
Euklides är behag, skönhet och elegans.
–Förstår ni det, pojkar? –Det gör vi, sir.
Det tvivlar jag på. Att älska Euklides är att vara ensam i världen.
Du, Clohessy! Vilka stod vid korsets fot när vår Herre korsfästes?
–De tolv apostlarna, sir. –Hur säger man "dum" på irländska?
"Omadhaun", sir.
Jag vet vilka som stod vid korsets fot. De tre Mariorna, sir.
Fintan Slattery. Han ska bli helgon när han blir stor.
Alla vet att han har sin systers blus på natten och lockar håret–
–så att han ska vara fin i kyrkan. Inte undra på att vi skolkade.
Frankie, det finns inget bättre än att käka äpplen, dricka vatten–
–skita rejält och ha en massa gräs att torka sig med.
Torka dig! Dags för mjölkning.
Vänta på mig!
Frankie, du ska dra neråt.
Försvinn, skitungar, annars åker ni på en spark i arslet!
Mikey övertalade oss att gå till Peter Dooley.
Han har en puckel som Charles Laughton i "Ringaren i Notre Dame".
Därför kallas han Quasimodo.
Och han har fyra systrar med jättestora bröst.
Det blir en shilling för er tre. Du klättrar upp, men inget runkande.
Jag har egna systrar. Varför ska jag betala för att se dina?
Att se sin syster naken är den största synden.
Inte ens biskopen kan förlåta en.
Vad ser du?
Ser du deras tuttar?
–Inget runkande, sa jag. –Toppen!
Du får inte runka, sa jag!
Perversa uslingar! Mina döttrar kan inte tvätta sig utan att ni ska glo.
Quasimodo hade rätt. Att glo på sina egna systrar är den största synden–
–förutom att ta betalt för nöjet. Det är ännu värre.
"Introibo ad altare Dei." Sen säger du?
"Ad Deum qui laetificat juventutem meam."
Just det. "Introibo ad altare Dei." Sen säger du?
"Ad Deum qui laetificat juventutem meum."
God dag. Det här är min son Francis.
Han kan recitera latin, så nu kan han bli altarpojke.
Vi har ingen plats ledig.
Strunt i det, pojken min.
Hans helighet sa att det inte fanns plats.
Jag ska tala om vad det är.
Det är klasskillnader.
De vill inte ha pojkar från gränderna.
De vill inte ha pojkar med skrubbsår som går med ändan bar.
De vill ha pojkar med fina skor och rent hår, vars fäder har arbete.
Inte värdelösa typer som du.
Det är det det handlar om.
Det är svårt att hålla fast vid sin tro.
Du köper porter åt folk, medan dina magra ungar svälter.
Du har rätt. Jag lovar att skaffa ett jobb.
Du får snart sparken, eftersom du dricker upp lönen och inte går dit.
Vi klarar oss, Angela. Jag ska ändra på mig.
Understödet är 19 shilling och hyran är 6.
Vi har 13 shilling till mat och kläder åt fem personer.
Gud är god, vet du.
Gud kanske är god nånstans, men i Limerick har han inte synts till.
Nej, Angela...
Du kommer till helvetet om du säger så.
Är jag inte redan där, Malachy?
Kom hit.
Och änglarna lämnade ännu en baby på vår trapp.
–Vad ska han heta? –Kevin eller Sean.
Om du ropar: "Kevin, Sean, tedags!" kommer halva Limerick springande.
–Alphonsus är fint. –Alphonsus?
Vilket fånigt namn.
–Häda inte! –Låt pojken vara.
Jag undrade hur många fler barn änglarna skulle komma med.
Fler som skulle ha mat.
–Varför gjorde du så? –Nu vet du hur det känns.
Farfar skickade fem pund till babyn Alphie.
Gå hem och säg att jag snart kommer.
Du får inte gå på puben. Mamma ska ha pengarna.
Du får inte dricka.
–Gå hem till mamma nu. –Pengarna är till babyn.
Pappa! Snälla, pappa.
Gå hem!
Kom hit, Frankie.
Gå ner till puben och ställ dig mitt på golvet–
–och tala om att din far dricker upp babyns pengar.
Tala om för alla att vi inte har nåt att äta och ingen kol.
Vi har inte ens lite mjölk till babyn.
Hjärtat bankar och jag vill bara sparka honom och springa i väg.
Men det gör jag inte. För jag minns alla fina stunder–
–när han berättade om Cuchulain, Roosevelt och De Valera.
Senare kommer han hem och ger oss en penny om vi vill dö för Irland.
Men det är skillnad nu. Det är illa nog att dricka upp understödet–
–men den som dricker upp ett nyfött barns pengar, är bortom allting.
Mamma.
Jag kunde inte hitta honom.
Gå och lägg dig, Frankie.
I och med konfirmationen blir ni kyrkans sanna stridsmän.
Det ger er rätt att dö martyrdöden–
–om vi invaderas av protestanter, muhammedaner eller andra hedningar.
Ni kommer att åtnjuta den helige Andes gåvor.
Visdom, förståelse...
–Vad är Tredje korsvägsstationen? –När Jesus faller för första gången.
–Hur lyder fjärde budet? –Hedra din fader och din moder.
Fader Gorey rör vid mig med olja. Det betyder att jag ska dö.
Det struntar jag i.
Dr Campbell kom in och tog min hand.
Då visste jag att jag skulle bli bra.
En doktor skulle aldrig fisa i en döendepojkes närvaro.
De gav mig nytt blod. Syster Rita sa att det kom från en soldat.
Min son. Du är en sann soldat.
Vad är det för fel med mig?
Du har haft tyfus.
Gå inte.
Du är en stor pojke nu och glöm inte att du har soldatblod i ådrorna.
Det värsta är över. Snart är du hemma i Sorrento.
Det var första gången pappa kysste mig.
Jag var så lycklig att jag kunde ha svävat ur sängen.
Jag längtade efter att läkarna skulle gå, så att jag kunde läsa.
Det var underbart att ha en egen toalett där jag kunde läsa i timmar.
"Att dö, att sova. Att sova, måhända drömma."
–Frankie, är du död? –Fint, va? Det är Shakespeare.
Jag älskade Shakespeare. Orden var som att ha ädelstenar i munnen.
"Jag tror förvisso, ity att jag har digra skäl, att du är min fiende."
Hej då.
Jag saknade mamma, pappa, Malachy, Michael och Alphie. Gud vet varför.
Skynda dig nu!
Det var en glädjens dag när jag fick åka hem.
–Hej, Frankie. –Välkommen hem.
Så skönt att du är hemma. Gud välsigne dig.
När jag såg pappa med Alphie i famn visste jag att han inte hade nåt jobb.
–Välkommen hem. –Pappa.
–Det är så roligt att se dig. –Dig med.
Sankta Wilgefortis mor hade nio barn.
Men jag älskade att vara med pappa på morgnarna.
Jag älskade att höra om bilar som gick under vatten–
–ubåtar som flög, och isbjörnar som slogs med elefanter på månen.
Han var den heliga treenigheten, tre personer i en.
Den som berättade historier på morgnarna.
Den som aldrig lyckades hitta ett jobb.
Och den som kom hem på natten och luktade whisky.
–Han läste hela tiden på sjukhuset. –Han har missat två månader.
Han måste tyvärr gå om femte klass.
Jag vill inte gå om femte klass. Jag är ett år äldre än Malachy.
Alla mina vänner kommer att skratta.
Jag behövde ett mirakel, det skedde utanför puben "Our Lady of Liberty".
Jag såg upp på henne. Hon log.
När jag tittade ner, låg där en penny.
Jag bad Sankt Franciskus att hjälpa mig från min brors klass.
Inte den minen, Francis McCourt, för då får du smaka på min käpp.
Francis McCourt ska visa er hur bra han lärde sig skriva förra året.
Han ska skriva en uppsats om Vår Frälsare. – Eller hur, McCourt?
Om hur det skulle ha sett ut om vår Herre vuxit upp i Limerick.
Den heligaste staden i Irland.
Men den sköna Wilgefortis ville inte ha en gammal gubbe...
McCourt gör ett lysande mål.
Limerick var en helig stad, sa man–
–men alla visste varför kyrkorna var fulla.
För att det alltid regnade och folk ville slippa bli blöta.
–Namnet på min uppsats är... –Titeln, McCourt. Titeln.
–Titeln är "Jesus och vädret". –Vad?
–"Jesus och vädret", sir. –Nåja. Läs, då.
"Jag tror inte att Jesus skulle ha gillat vädret i Limerick"–
–"därför att det regnar jämt och Shannon gör staden fuktig."
"Far kallar Shannon är en mördarflod eftersom den mördade mina bröder."
"När man ser bilder av Jesus går han alltid omkring i Israel i ett lakan."
"Det regnar aldrig där. Ingen hostar eller får lungsot, eller nåt sånt."
"Ingen har jobb. De står bara och hänger, äter manna"–
–"skakar sina nävar och går på korsfästningar."
"När Jesus blev hungrig gick han till ett fikonträd eller ett apelsinträd."
"Om han ville ha en porter, viftade han bara med handen över glaset."
"Han kunde hälsa på Maria Magdalena och Martha som gav honom middag."
"Det var tur att Jesus föddes som jude på den varma platsen."
"Om han fötts i Limerick skulle han ha dött i lungsot"–
–"och vi hade ingen katolicism och slapp skriva uppsatser om honom."
–Har du skrivit den uppsatsen? –Ja, sir.
Miraklet fungerade. Jag var tillbaka i min gamla klass.
Fyll ditt sinne. Det är din skattkammare–
–som ingen i världen kan komma åt.
Fyll ditt sinne med skräp och ditt huvud ruttnar.
Du kanske är fattig, dina skor kanske är trasiga–
–men ditt sinne, ditt sinne är ett slott.
McCourt tar bollen, han går runt...
Peggy, Sean, Kathleen, kom in och ät kvällsmat.
Kom in och ät lammbog, underbara gröna ärtor och mjölig potatis.
Håll klaffen! Bara underklassen skulle plåga sina grannar så.
–Åk och jobba i England. –Och hjälpa dem vinna kriget?
–De får inte ens mitt piss. –Nej, du dricker upp bidraget.
Dina magra söner springer omkring med bara arslen. – Kom in, Kathleen!
–Jag skulle jobba i en fabrik. –Där passar inga kvinnor.
Att sitta på arslet passar inte en man.
Låt mig vara!
Jag är helt utsliten. Det ska inte bli fler barn.
–En god katolsk kvinna gör sin plikt. –Bort med dig!
Du drabbas av evig förbannelse.
Om jag slipper fler barn, låter evig förbannelse utmärkt.
Skynda på! Ni missar tåget.
Guinness och Jameson finns i England också.
Ja...glöm inte era religiösa plikter.
Och framför allt ska ni lyda er mor.
Du är mannen i huset nu, Francis.
Sköt om dig.
Nu går vi.
Mamma sa att nu skulle vi vänta i två veckor på pengarna.
Snart skulle vi ha pengar till skor, skinka, kål och potatis–
–elektriskt ljus och kanske en toalett.
Nu när pappa var i England, skulle säkert bekymren vara över. Säkert.
Där är han!
–Vänta! Har du nåt till McCourt? –Nej.
Det är vårt första telegram. Det ska vara på tre pund.
–Kan du titta en gång till? –Jag har inget till er.
Att tigga rester är värre än att gå på understöd.
Värre än kyrkans välgörenhet. Det här är min mor som tigger.
Det är den värsta sortens skam. Att tigga prästernas rester.
Som tattarna som håller upp sina skabbiga ungar.
Värre än att låna av penningutlånerskan mrs Finucane.
Det fanns bara en sak att göra. Jag måste skaffa ett jobb.
Det här är den bästa morgonen. Lördag är halvdag.
Vi börjar klockan åtta och slutar vid angelusringningen klockan tolv.
Den som har levererat kol förtjänar en porter.
Och pojken förtjänar en lemonad.
–Dina ögon ser hemska ut. –Det är koldammet.
Du är en bra karl, Frank. Du kan hjälpa mig varje torsdag.
Här har du en shilling.
Där fick du kraft i arm, Frankie. – Han tar snart jobbet ifrån dig.
Han kallade mig Frank, inte Frankie. Jag känner mig som en man.
En man med en shilling i fickan som besökt en pub.
Mamma, jag tjänade en shilling.
Behåll två pence, och ta med Malachy på bio.
Du är en skatt och du förtjänar det. Men herregud, se på dina ögon.
Frankie!
En shilling från mr Hannon och fyra shilling i dricks.
Titta på dina ögon i spegeln.
–Inget mer mr Hannon för dig. –Han behöver mig.
Tråkigt för mr Hannon, men vi har egna bekymmer.
Det sista jag behöver är en blind son. Tvätta ögonen, så kan ni gå på bio.
–Malachy, vad händer? –Han sticker en kniv i damen.
–Är det blod överallt? –Nej, han visar en magisk ring.
Jag ser ingenting.
Doktorn sa att det var det värsta fall av konjunktivit han sett.
–Hur länge måste han stanna? –Han borde ha kommit för länge sen.
– Mina arbetsdagar var över. –Öppna ögonen.
Så stort du kan.
Om ändå pappa var här.
–Han kommer inte, mamma. –Han kanske har somnat.
Vi går hem. Han kommer inte.
Han skrev att han skulle komma två dar före jul.
Båten från Holyhead kanske var försenad. Sjön är hemsk så här års.
–Han har supit sig full i England. –Säg inte så om din far.
Kängor!
–Var är er make? –I England, sir.
England? Och vart blev ert telegram med de fem punden av?
Vi har inte fått en penny på månader.
Och vi vet varför, eller hur?
Många karlar från Limerick har setts med Piccadillyfnask.
Han är i Coventry, sir.
Mamma var och tiggde igen i S:t Vincent de Paul.
Hon fick en matkupong så att vi kunde äta julmiddag.
På julaftons kväll dog vår granne, hästen Walter.
Och pappa kom hem.
–Vi väntade dig i går. –Tja...
–Vad har du gjort? –Irländska sjön var hård.
Jag höll på att ramla överbord.
Du var inte i slagsmål efter att ha druckit?
Du skulle ha med dig nånting.
Jaa...det har jag.
Du blev visst lite sugen på båten.
Vi äter dem efter middagen i morgon.
Har du med dig några pengar?
Du drack upp pengarna?
Det är hårda tider och ont om jobb.
–Du drack upp pengarna. –Du drack upp pengarna.
Har de ingen respekt för sin far?
–Jag måste träffa någon. –Gör det, men kom inte hem full.
–Ät nånting, det är jul. –Jag är inte hungrig.
Men om ingen vill ha dem, kan jag ta ett fåröga.
Nej, pappa!
Du ska väl inte äta det?
–Äckligt! –Underbart.
Det är mycket näring i ögonen.
–Vart ska du? –Till London.
–På juldagen? –Det är den bästa resdagen.
Då är det lätt att få lift till Dublin.
De tänker på den heliga familjen.
Hur ska du ta dig till Holyhead?
På samma sätt som jag kom hit. De tittar alltid bort nån gång.
Var snälla nu och be era böner.
Lyd er mor.
Jag skriver.
Skicka dem vidare.
Jag fick en nöt.
Varför får Frankie alltid nöten?
Det är bra för sjuka ögon.
–Gör nöten hans ögon bättre? –Ja.
–Ett öga, eller två? –Två, tror jag.
Frankie, om jag hade en nöt skulle du få den.
Mamma, kan Michael och jag få en chokladbit till?
I Amerika kunde jag säga "Jag älskar dig, pappa" som på bio.
Men i Limerick skulle de skratta.
I Limerick älskar man bara Gud, barn och hästar som vinner.
Allt annat är nonsens.
Gå hem, Frankie.
En vecka senare kom ett telegram på tre pund och vi var i himmelriket.
Lördagen därpå kom inget telegram, inte veckan efter heller.
Inte någon enda lördag.
–Vad gör ni? –Vi eldar. Det är iskallt.
Hjälp oss, Frankie.
–Ta påven, Michael. –Lägg påven på sängen.
–Är det du, Frankie? –Ja, mrs Purcell.
Sitt inte där i kylan.
Du är alldeles iskall, pojk.
–Nog är det fint med radio, Frankie? –Ja, det är det.
Ser du beduinerna i Sahara och cowboyerna på prärien?
Ja, och folk som dricker vin på kaféer.
Sjömän på fartygen som dricker choklad.
Grekiska skådespel. De tar ut ögonen för att de gift sig med sina mödrar.
Och Shakespeare. Jag älskar Shakespeare.
Shakespeare är som potatismos. Man kan inte få nog.
Jag är säker på att mr Shakespeare måste ha varit irländare.
Billie Holiday.
Åh, Billie, Billie. Jag vill vara med dig i Amerika.
Åh, Amerika, där ingen har dåliga tänder och alla har en toalett.
Herregud, var är det andra rummet? Jag hyrde ut två rum, ett är borta.
Jag minns väggen och rummet.
–Var är rummet? –Jag minns ingen vägg och inget rum.
Jag vill veta var väggen och rummet är.
–Minns någon av er en vägg? –Väggen som vi eldade upp?
Herregud, det här var droppen. Ni ligger fyra veckor efter med hyran.
Ni ska vräkas. Om en vecka kommer jag hit, då ska ni vara borta.
För att aldrig komma tillbaka.
Synd att ni inte var med på den tiden engelsmännen vräkte oss.
Ett ord till, och ni slängs ut i morgon.
Då står ni på gatan medan himlen pissar på era möbler.
Vad ska jag ta mig till?
Din kusin Laman Griffin bor i sin mors hus.
Han tar säkert emot er. Jag ska gå och prata med honom.
Frankie, följ med mig och sätt på dig regnrocken.
–Jag har ingen. –Herregud, vilken familj.
Mormor blev förkyld och sen fick hon lunginflammation.
De flyttade henne till sjukhuset.
När hon dog sa mamma, att hennes familj försvann inför hennes ögon.
Frankie, du stänger dörren.
Kejsar Bill gör som han vill slår ned britternas armé
Alla kommer att förstå att vi har blivit vräkta.
Malachy, Michael, mamma och jag–
–flyttade till mammas kusin Laman Griffin på Rosbrien Road.
Hämtade du biblioteksböckerna? Se om det finns nåt att lägga på elden.
–Är det till oss? –Nej, till hans höghet.
Samma sak jämt. Biff, fyra potatisar, en lök och en flaska porter.
–Frankie, är du tillbaka? –Ta med böckerna.
Bra. Lägg dem på sängen. – Angela, pottan är full.
–Önskar ers höghet något mer? –Kvinnosysslor, och gratis hyra.
–Jag tömmer den. –Då så, Frankie.
Ta ut den och skölj den under kranen. Det blir ditt jobb hädanefter.
Amerika, landet där arapahoerna bor.
Cheyenner, chippewa, siouxer, apacher, irokeser.
Poesi, pojkar. Och hövdingarna...
Kicking Bear, Rain–in–the–face, Sitting Bull, Crazy Horse–
–och det stora geniet – Geronimo.
Fyll era sinnen, så att ni kan röra er i världen i strålglans.
–Clarke, definiera "strålglans". –"Lysande", sir.
Kärnfullt, men adekvat. – McCourt, säg en mening med "kärnfullt".
"Clarke är kärnfull men adekvat."
Skickligt, McCourt. Du skulle kunna bli präst eller politiker.
Jag vill tala med din mor.
Hoppy O'Halloran sa åt mamma att ta mig till skolbröderna–
–och säga att jag borde fortsätta skolan och kanske till universitetet.
Han borde ha skött sitt. Jag vill sluta skolan och börja jobba.
Och gå på bio som alla andra.
–Jag skulle träffa broder Murray. –De behövde bara ta en titt på oss...
–Vad vill ni? –Det här är min son Frank.
...för att säga nej.
Francis, lyssna på mig.
–Lyssnar du? –Ja.
Låt aldrig någon slå igen en dörr i ansiktet på dig igen. Hörde du?
Ja.
Orenhet. Jag säger det igen, orenhet...
Orenhet är en så stor synd att jungfru Maria vänder bort ansiktet.
Hon gråter när hon med fasa ser in i framtiden–
–på de Limerickpojkar som befläckar sig själva...
...vanhelgar sig själva och besudlar sina kroppar som är Guds tempel.
Skändar sig själva.
Vi ber jungfru Maria att förlåta oss–
–då vi inte kan sluta skända oss själva.
–Kuken. –Snoppen.
–Staken. –Korven.
Upphetsningen.
–Upphetsningen? –Ja, upphetsningen.
Ja, det har jag hört talas om.
Paddy Clohessy hittade en präst vi kunde bikta oss för.
Han är 90 år gammal och stendöv.
Förlåt mig, fader. Jag har syndat. Jag har masturberat.
Men en dag dog han utan att säga till oss.
Förlåt mig, fader. Jag har syndat. Det är två veckor...
Det är två veckor sen jag biktade mig.
Och vad har du gjort sen dess?
Jag slog min bror.
–Jag ljög för min mor. –Ja, mitt barn. Vad mer?
Jag har gjort fula saker, fader.
Var du ensam eller tillsammans med någon?
Eller med något slags djur?
Ett djur? En sådan synd har jag aldrig hört talas om.
Prästen måste ha varit från landet. Han öppnade nya världar.
Jag ska gå upp med en sista mugg te.
Det är en skam att pojkar som McCourt, Clarke och Kennedy–
–måste hugga ved och pumpa vatten.
I detta så kallade fria och oberoende Irland–
–har vi ett klassystem som påtvingats oss av engelsmännen.
Det äcklar mig. Vi slänger våra begåvade barn på dynghögen.
Om det är slut med skolan för er, måste ni åka till Amerika.
–McCourt, hör du mig? –Ja, sir.
Laman Griffin var full varje kväll. Värst var fredagarna.
–Kvinna, koka tevatten. –Vi har ingen kol.
Din odugling. Du bor här gratis med dina snoriga ungar.
Du, gå och köp ved!
Sätt fart, eller är du lika värdelös som din mor?
–Har du tömt pottan i dag? –Jag glömde den i trappan.
Står du och säger att du inte har gjort det?
Förlåt, jag glömde. Jag gör det nu.
Det var sista dagen i skolan och han var hos doktorn...
–Håll klaffen, sa jag! –Du är inte vår far!
Om jag måste resa mig från bordet bör du nog kalla på ditt skyddshelgon.
Håll käften!
Du är inte min far!
Låt honom vara. Sluta!
Han menar inget illa. Han börjar arbeta på posten på måndag.
Ge mig en cigarett. Den grabben är en riktig skitunge.
–Jag ska prata med honom i morgon. –Nu går jag och lägger mig.
Jag hörde hur de pratade. Jag hörde när Laman gick och la sig.
Jag trodde att mamma skulle tacka mig för att jag tog hennes parti.
Men hon gick till honom.
Vart ska du, Frankie?
–Jag ska ge mig av. –Varför?
Annars sätter jag kniven mot hans strupe.
Tänker du döda honom?
Sov nu, Malachy.
–Du får inte min pommes frites. –Jag ville bara sova här i natt.
Nåja, du kan ta mammas säng.
–Men tro inte att jag ska ge dig mat. –Nej då.
Det finns inte en matbit i huset.
Vad har hänt med ditt ansikte? Du är alldeles svullen.
–Har någon slagit dig? –Ja.
–Vem slog dig? –Joe Louis.
Joe Louis?
Jag trodde att han bodde i Amerika.
–Var han på besök i Limerick? –Ja, morbror Pat.
Det är inte rätt av Amerikas tungviktsmästare att slå pojkar.
–Han är världsmästare. –Ännu värre.
Och du som är så mager. Du kan inte lyfta två frimärken.
Vissa saker är konstiga, Frankie.
Nu ska jag lägga mig.
Jag var så hungrig att jag slickade framsidan och alla rubrikerna.
Jag slickade Pattons stora slag.
Jag slickade sportsidorna och matpriserna.
Jag sög på pappret tills jag var lika svart som Al Jolson.
Kom då, Pat.
Hur kunde du låta honom bli så full?
Vad gör du i den där sängen?
Sätt på vatten åt din morbror som hemföll åt spriten.
Heliga Guds moder!
–Har du min döda mors klänning? –Jag tvättade kläderna inför jobbet.
–Vilket jobb? –Som telegrampojke.
Om posten tar in såna som du, måste de vara illa ute.
Åh, Frankie, du ser helt underbar ut!
–Vad har du tvättat dem med? –Karboltvål.
De luktar som döda duvor. Du gör narr av oss allihop.
–När ska du vara på jobbet? –Klockan nio.
Säg att din moster väntade, därför är du sen.
–Varför ska jag komma för sent? –Var tyst och gör som jag säger.
–Så ska det se ut. –Jag undrade varför hon var så arg.
Du behöver en ny skjorta och skor.
I jämförelse med mamma hade hon allt och inga barn.
Och här köper hon kläder till mitt nya jobb.
Utmärkt.
Här har du två shilling till te och en bulle.
Du är så stilig att folk tror att du har rånat en bank.
Hon var verkligen ett mysterium. Ett totalt mysterium.
Vi kunde varenda aveny, väg, gata–
–terrass, bakgata, torg, passage och gränd.
Vi kände till varenda dörr.
Vi knackar på alla slags dörrar. Järn, ek, plywood. 20.000 dörrar.
Vi knackar, sparkar. Vi ringer och trycker på klockor.
Vi riskerar liv och lem när vi slåss mot hundar som vill äta upp oss.
Det är telegram till prästbostäder.
Men om man väntade på dricks där skulle man dö vid deras dörrar.
Du har tur som har telegram till Carmody. Där får du en shilling.
–Varför fick jag telegrammet? –Ingen annan vill gå dit.
Theresa Carmody har lungsot.
Jag har hört att sjuka människor vet att de inte har lång tid kvar–
–därför är de tokiga efter kärlek, romantik och annat snusk.
Det sägs så i varje fall.
–Du blöder ju. –Jag halkade med cykeln.
–Jag ska lägga om såret. –Skulle jag gå in?
Jag kunde få lungsot, och då blev det inget Amerika.
–Du dör om du står kvar där. –Men jag behövde dricksen.
Din kruka.
Så där ja.
Ta av dig kläderna och torka dem över skärmen.
–Nej. –Jo, gör det.
Ja, jag ska göra det.
Herregud, du kanske är mager... men det var en rejäl stake.
Mitt huvud är fyllt av synd och rädsla för lungsot.
Hennes gröna ögon. Och min shilling.
Hon ligger över mig, jag kanske dör av lungsot.
Jag rider in i himlen.
Om det här är synd, så ger jag fullständigt tusan i det.
Far åt helvete, din skit!
Din mun är en toalett, McCourt. Hörde du vad jag sa?
–Man har hört dig i trappan. –Ja, miss Barry.
–Tyst, McCourt. –Ja, miss Barry.
–Inte ett ord till! –Nej, miss Barry.
–Håll klaffen, sa jag! –Visst, miss Barry.
–Pröva mig inte! –Det ska jag inte göra, miss Barry.
–Gud, giv mig tålamod. –Ja, miss Barry.
Ta sista ordet, McCourt! Ta det! Ta det!
Ja, miss Barry.
–Vad vill du helst av allt i världen? –Åka till Amerika.
–Vad vill du helst av allt? –Att bli kär i en stilig man.
Håll om mig, Frankie.
Morbror Pat?
Hej, Frankie.
–Hur är jobbet? –Fint.
–Tar morbror Pat hand om dig? –Ja.
–Men jag kan ta hand om mig själv. –Bra.
Du får tillräckligt att äta, ser jag.
–Vill du ha en pommes frites? –Nej.
–Michael och Alphie mår bra. –Fint.
–Vi saknar Malachy. Han är... –Saknar honom?
Han är i Dublin, i armén och spelar horn.
Tror du på det? Han spelar nog dum.
Det låter som Malachy. Tokige Malachy.
Jag saknar honom också.
Telegram, mrs Carmody.
Jag brukar ge telegrammen till er dotter...Theresa.
Theresa är på sanatoriet.
Gode Gud, det var inte Theresas fel.
Hon blev bara så upphetsad för att hon har lungsot.
Jag älskar henne, Gud. Precis som Sankt Franciskus älskar alla djur.
Gode Gud, ta bort lungsoten, så ska jag aldrig mer gå nära henne.
Jag ville säga att det var jag–
–den snuskige Frank McCourt, som skickade Theresa till helvetet.
Jag tänker på Theresa i kistan.
Det röda håret, de gröna ögonen.
Jag förstår inte vad jag känner, men med alla i min familj som har dött–
–och alla omkring mig som har dött, så har jag aldrig känt en sån smärta–
–och jag vill aldrig känna den igen.
Sen fick jag lämna ett telegram till penningutlånerskan mrs Finucane.
Och Sankt Franciskus log mot mig igen.
–Hur gammal är du? –Lite över 15.
–Gammal nog och ful nog. –Ja, frun.
–Men är du intelligent? –Jag kan läsa och skriva.
Såna hittar man på dårhuset. Kan du skriva ett brev?
Du får tre pence för varje brev och tre till om jag får mina pengar.
Kom hit på torsdag. Ta med dig papper och kuvert.
O'Brien, Donnolley, Meagher, Hannon, gamla mrs Keneally, Mulcahy, Ahern.
Vi får se hur du klarar dem.
Hota dem, skräm livet ur dem.
Hur låter det här?
"Kära mrs O'Brien, såtillvida som ni inte har betalat det ni är skyldig"–
–"måste jag vidta laga åtgärder."
"Er son Michael struttar omkring i sin nya kostym, som jag har betalat"–
–"medan jag inte har en smula för att hålla ihop kropp och själ."
"Ni vill nog inte förtvina i Limerick– fängelset långt från familjen."
"I väntan på proc"...
–Vad står det här? –"I väntan på process."
Det var ett mäktigt brev.
Det här ordet "såtillvida" är ett fruktansvärt ord. Vad betyder det?
"Det här är er sista chans."
Hon ger mig pengar till frimärken men jag delar själv ut breven.
Hur kan man plåga en medmänniska på det viset?
–Vad är det med mrs Hannon? –Ett hotelsebrev från mrs Finucane.
Den som skriver sånt ska kokas i olja och få naglarna utdragna av blinda.
Det är synd om dem, men jag måste få ihop pengar till resan till Amerika.
Om så hela Irland dog av svält skulle jag inte röra de pengarna.
Tack, John. – Hör på här nu!
Frankie McCourt, Angela Sheehans son, ska dricka sin första porter.
Lycka och välgång. Må du njuta av din porter, men inte för många.
Ta det lugnt. Drick inte allt på en gång.
Hur vågar du komma hem i det skicket?
Upp med er, pojkar! Riddarna av den röda grenen...
...Fenierna, det ärorika IRA.
–Du har blivit precis som din far. –I kväll...
–I kväll drack jag min första porter. –Du borde skämmas.
–Min första porter med morbror Pa. –Han borde veta bättre.
Det fanns ingen far i närheten.
Din far var inte bra för nån och du har blivit precis som han.
Jag är hellre lik min far än din Laman Griffin.
–Tänk på vad du säger, din suput! –Tänk själv.
Du och Laman Griffin.
–Din slampa! –Du är värre än ditt fyllo till far.
Hellre som mitt fyllo till far–
–än den där äckliga Laman Griffin som du kröp ner hos varje kväll.
Laman Griffin, Laman Griffin. Uppe på vinden hos Laman Griffin.
Knak! Knak! Den fete Laman Griffin som rullar på dig.?
–Håll tyst! –Tyst själv, din slampa!
Mitt barn, tala om vad som plågar dig.
Jag fyller 16 år i dag.
Jag drack min första porter i går.
Jag slog min mor.
Gud hjälpe oss.
Men Han förlåter dig. Var det något annat?
–Jag kan inte säga det. –Vill du bikta dig?
Jag kan inte, fader. Jag har gjort hemska saker.
Du kan berätta det för Sankt Franciskus.
Vi sitter här, du berättar för Sankt Franciskus om allt som plågar dig.
Jag berättade för Sankt Franciskus om Margaret,Oliver, Eugene...
...om min far som sjöng och aldrig hade pengar.
Far som aldrig skickade pengar från England. Theresa på soffan.
Om hur jag besudlade mig själv genom att runka över hela Limerick.
Skolbrodern som stängde dörren i ansiktet på mig.
Tårarna i min mors ögon.
Och jag vände henne ryggen i morse–
–trots att det är min födelsedag och hon gav mig en kopp te.
Be tre Fader vår, tre Hell Dig, Maria och tre Ära vare Gud.
–Theresa Carmody i helvetet, då? –Hon är i himlen, mitt barn.
Nunnorna skulle aldrig låta henne dö utan en präst.??
–Är ni säker på det? –Det är jag.
Gud förlåter och älskar dig. Du måste förlåta och älska dig själv.
Först när du älskar Gud och dig själv kan du älska alla Guds skapelser.
Tack, Sankt Franciskus.
Mrs Finucane? Det är Frank. Jag har sherryn med mig.
Alla står här. Mamma, två pund till jul.
Moster Aggie, nio pund. Kanske till mina nya kläder.
Bridey Hannon, för salvan till mr Hannons ben.
Mrs Purcell, Clohessy, Quigley,Molloy...
Alla jag känner, och hälften av Limericks fattiga står här.
De var alla skyldiga den häxan pengar. Men inte nu längre.
Inte med flyg till Amerika.
Du kan få åka med ett fartyg från Cork. – "The Irish Oak".
Det kostar 55 pund. Har du det?
Det har jag.
Och när han lämnade modern
som stod kvar på kaj
Då tog hon honom i famnen Detta är vad hon sa
–Här. –Alla nu!
Välsignad är moderns kärlek
Vart än i världen du far
Älska henne när hon lever
Du saknar henne sen
Älska henne som i barnaåren
Fast gammal och sliten hon är
Du saknar aldrig din moders kärlek
förrän hon ligger i sin grav
Det där var mäktigt.
Du har visst blåsan nära ögonen. Det här är rena rama likvakan.
Kan ingen sjunga nåt glatt innan jag drivs att supa mig full.
Åh, det höll jag på att glömma. Det är månförmörkelse i kväll.
Kom, vi ser ut som idioter om vi missar det.
Vad kommer att hända?
Ett gott tecken för dig, Frankie.
Nej, jag läste att månen övar sig inför jordens undergång.
Jordens undergång, i helvete heller.
Har ni sett!
–Helt otroligt. –Är det inte fantastiskt?
–Det är så vackert. –Det ser vi nog inte igen i vår livstid.
Var det allt?
Början för Frank McCourt.
Han är snart tillbaka i nya kläder fet som en amerikan–
–och med en vacker flicka med vita tänder som hänger vid hans arm.
Kom in och drick ett glas sherry.
–Lycka till i Amerika. –Lycka till, Frankie.
–Tack, mrs Purcell.
Översättning: Kristina Valinger Mediatextgruppen