Clara var barnevakta mi. Jeg var 12, naiv og tillitsfull.
Det skulle snart bli annerledes.
Noen barnevakter tar en med på kino eller i parken.
Min tok meg med til en seriemorder, Patrick Bateman.
Ikke romantisk akkurat.
Se på henne. Stein og bundet til en stol.
Vi skulle ha gått på kino.
I begynnelsen var jeg redd. Jeg ville bort fortest mulig.
Men så skjedde det noe med meg.
Så fort jeg ble sluppet fri, ble jeg drittsur.
Han skulle jo til å skamfere barnevakta mi.
Så jeg gjorde som dere sikkert også ville ha gjort.
Jeg tok saken i egne hender. Og det endret livet mitt for alltid.
Er alt som det skal være? Jeg syntes jeg hørte et brak.
Ja, alt er i orden.
De fant Bateman og hans siste offer noen få dager senere.
FBI fant raskt en psykopat og tilla han et par mord til.
Han ble kjendis over natta.
Det kom ut ei bok om han. Det skjer bare i Amerika.
Jeg ble aldri knyttet til saken.
Og i stedet for å visne bort på en psykiaters sofa, sa jeg ingenting.
Jeg svor på å bruke livet mitt på å stoppe andre psykopater.
Jeg gledet meg til å bli voksen.
De neste seks årene er uklare. Foreldrene mine avskrev meg.
Mamma ble alkoholiker, og pappa lå med sekretæren. Ganske banalt.
Så her er jeg. Student ved en av de beste skolene for atferdsstudier.
Her fokuserer man på profilering. Kunsten å spore opp seriemordere.
Emnet i seg selv trekker til seg en del originaler.
Eller kanskje er det bare meg.
Men jeg har ikke tid. Jeg må konsentrere meg om arbeidet.
- Du kan da gjøre det bedre. - Det sa mora di.
Det å studere mordere får ofte fram det beste i folk.
Jeg trodde du hadde sluttet.
Å komme inn på West Washington var ikke lett. Jeg jobbet hardt -
- og fikk et perfekt karaktergjennomsnitt.
Alt sammen for å studere hos fagets beste hode.
Professor Robert Starkman.
Sannsynligvis FBIs mest respekterte seriemorderjeger noensinne.
Etter å ha oppklart alt ble han til alles overraskelse lærer.
Noen mener at det skyldtes Patrick Batemans mystiske død.
- God morgen. - Livet er merkelig, hva?
Han snakker aldri om Bateman-saken.
Gratulerer. Dere har greid første halvdel av semesteret... i live.
Dette er søknadsskjemaet til stillingen som min assistent.
Dette er min billet til Quantico, FBIs elitetreningsskole.
Men dessverre er alle her av samme grunn.
Ni av de siste ti assistentene kom inn i FBI.
Jeg gir beskjed om hvem det blir i slutten av uka før ferien.
Og apropos ferie, ikke glem festen hos dekanen.
Der skal vi ta farvel med miss McGuire -
- som forlater oss til fordel for noe større og bedre.
Etter flere ukers hardt, eller grusomt arbeid, skal vi hygge oss.
I dag skal vi se på kallenavn -
- som FBI, presse og offentlighet har gitt seriemordere, og hvorfor.
Hans nåværende assistent, Elizabeth McGuire, er kommet inn på Quantico.
Jeg er en selvskreven avløser. Ingen har like gode karakterer.
Dr. H. H. Holmes ble en gang nedsettende kalt "erkejævelen".
Bare ingen hadde en sjanse. Men karakterer er ikke alt.
Og det er konkurranse. Motstander nummer en:
Brian Leads. Det lave snittet hans ville normalt ikke utgjøre en trussel.
Men familieformuen på hundrevis av millioner kan åpne mange dører.
Hvordan tror du han kom inn? Kan du stave til "donasjon"? Han kan ikke.
Albert Fish, "Månegalningen" eller "Winsterias varulv".
Konkurrent nummer to. Cassandra Blair.
Det sies at hun og Starkman har en affære.
Hva jeg tror? Aldri i livet. Han kunne vært bestefaren hennes!
Nannie Doss, "Den Sorte Enke", drepte fire ektemenn.
Motstander nummer tre, Keith Lawson, er den største trusselen.
Vi har konkurrert hele året, men jeg har ikke tapt en omgang til nå.
Ingen av dem har en sjanse.
Å, Bobby...
Å fylle ut skjemaet er en formalitet.
På fredag er jeg professor Starkmans nye assistent.
Stillingen er min. Jeg fortjener den, og jeg får den.
Ja, det er kanskje et par hinder til, men dem greier jeg.
Et nederlag er ikke et alternativ.
La oss begynne forfra. Du bør revurdere din holdning.
Jeg kan ikke gjøre unntak. Snittet ditt er ikke høyt nok.
Sier du nei til meg? Vet du hvem faren min er?
Jeg kjenner godt til din families arv.
Jeg har et råd: En fugl i hånda er bedre enn ti på taket.
Er det ditt forpulte råd? Forbered deg på en lang ferie.
- Gå med Gud, kjære. Neste. - Hørte du det?
Bare vent til hun ser snittet mitt når fetteren min har hacket i serveren.
Utnevner man "Månedens kjerring"? Da vinner hun.
Heldig for henne at jeg ikke slår inn skallen på henne.
Hei. Jeg fikk beskjed om å levere søknaden min her.
Den ser ut til å være i orden.
Et øyeblikk. Hva er dette?
- Du går jo i første. - Ja, og?
Vi lar ikke de nye bli assistenter.
- Man må minst gå i andre. - Dette er ikke en vanlig situasjon.
Professor Starkman sa at jeg kunne søke. Det bør vel han avgjøre?
Dessverre, nei. Det må gå rett for seg.
- Jeg må snakke med læreren din. - Jeg har planlagt alt.
Det er fordi ferske studenter kan bli overveldet -
- av å være på college og hjemmefra for første gang.
Her. "Sånn kommer du over usikkerheten din. 10 enkle råd."
Man får mange nye erfaringer. Det er så spennende.
Den eneste erfaringa jeg vil ha er å bli professorens assistent.
Beklager. Professoren vil nok legge inn et godt ord for deg, -
- men jeg kan ikke gjøre noen unntak uten å skape en farlig presedens.
Jeg informerer dekanen. Beklager, miss Newman. Du må vente.
Ha en god dag.
Ricky Martin? Ricky?
Ricky, kom til mamma.
Dette krever en forklaring.
- Hei, miss Newman. - Følger du etter meg, Brian?
Nei, Rachael. Da hadde du visst det. Jeg mener, du hadde ikke visst det.
Jeg tenkte bare vi burde snakke om nasjonens tilstand og livet generelt.
Kom til poenget, Brian.
Kilden min sier at han har innskrenket det. Gjett til hvem.
Keith, Cassandra og meg. Med mindre du får høyere snitt de neste dagene.
Det problemet er løst.
Vil du bli med ut og spise i morgen og snakke om det?
Hva er det å snakke om? Det er oss det står imellom.
Vi kunne slå oss sammen og danne en allianse, -
- og kanskje fjerne konkurrentene.
Det høres fristende ut, men jeg holder på med en oppgave.
Vi bør bli bedre kjent. Er det Ikke-uttalte, seksuelle spenninger?
Vi må la dem komme fram og slutte å lyve for hverandre.
- Er du på crack? - Tja, det var hvitt og i ei pipe.
- Hva sier du? - Jeg skal skrive en oppgave.
Jeg godtar ikke to nei på en dag. Og vi må begge spise.
La oss spise sammen. Det med seksuelle spenninger var bare tull.
Jeg spytter bare ut ting som en vulkan før et utbrudd.
- Ok, hent meg klokka åtte da. - Åtte, om kvelden? Mellom sju og ni?
Det passer bra.
Vi ses klokka åtte. Jeg kommer kanskje fem over.
- Hva skal du gjøre i ferien? - Jeg blir nok her og leser.
Hva mener du? Blir du her?
- Skal du ikke hjem? Hvorfor ikke? - Jeg har noe jeg må gjøre.
Og hele familien kommer hit til mammas bursdag.
- Det høres forferdelig ut. - Ja. Hva med deg?
- Bobby tar meg med på hytta... - Vær så snill, ikke kall han Bobby.
Professor Starkman tar meg med på hytta si.
- Når drar dere? - Han må treffe Diane og Louisa først.
- Kona og den lille dattera? - Eller hva de nå er. Ja.
De skal møtes hos svigerforeldrene. De tar bare så mye av tida hans.
Det er familien hans.
Jeg er sent ute til en forelesning. Jeg må gå.
Tenk at du skal ut med Brian. Hvordan skjedde det?
Her en dag møttes øynene våre i et overfylt rom.
Det var en gnist. Det tegnet jeg alltid har ventet på.
Da visste jeg at... at Brian er sjelevennen min.
Du verden.
- Er det sant? - Nei, ikke egentlig.
Det er flott å være her sammen med deg.
- Vil dere ha noe å drikke? - Ja, en vodka-martini.
Tørr, veldig tørr.
- Og damen vil ha... - Bare et glass av husets rødvin.
Ok. Bare et øyeblikk.
Du ser flott ut. Håret ditt er annerledes. Det ser fint ut.
- Takk. - Ingen årsak.
Det er bra at vi endelig er sammen bare vi to.
Enig.
Rach, før vi kaster oss ut i kvelden, -
- er det noe jeg må tilstå.
Kan du ikke vente til vi får drinkene før du begynner å tilstå?
- Drinkene våre. - Takk.
Det er min første dag.
- Er dere klare til å bestille? - Kan du ikke bare gi oss et minutt?
Selvfølgelig. Bare ta dere god tid.
Hva er det du vil tilstå?
Det er vanskelig, for jeg vil gjerne at vi fortsatt skal være venner...
Uansett hvem Starkman velger som assistent.
Jeg er virkelig rørt, Brian.
Jeg går målbevisst etter stillingen, og de siste par månedene -
- har jeg sjekket Cassandra Blair.
Hvordan?
Hvis hun får stillingen får dekanen et anonymt brev -
- om hennes og Starkmans forhold sammen med veldig avslørende bilder.
- Så kristent. - Takk.
Da er vi nede på tre.
- Du vet vel hvem faren min er? - Ja. Vi frykter alle pengene deres.
Du og Keith er smarte, så jeg måtte jobbe hardt for å sikre -
- at min strålende framtid i FBI ikke møter motgang.
Hva smiler du av?
Dette. Pressemeldingen om den nye Carson-Leads forskningsbygningen.
Et av min fars nye småprosjekter.
Jeg har et tilbud du ikke kan motstå. Gi opp kampen om stillingen, -
- og du får et sjusifret bevis på min families takknemlighet.
Brian... Bestikker du meg?
Bestikker? Se det som en forretningsmulighet.
Tro meg. Du vil ikke like alternativet.
"Du får dele drømmene mine hvis jeg får dele dine."
- Hva? - Et Bob Dylan-sitat. Hørt om han?
- Du burde gå ut mer. - Kanskje jeg vil det.
- Kvelden er ung. - Det er den.
Skål.
Dette ser ut som et rom.
- Vi kan slutte hvis du vil. - Nei, nei. Jeg har bare ikke...
- Har du ikke noen? - Jeg ordner det når tida er inne.
Å, "trekk ut og be en bønn"-trikset. En skikkelig renessansemann.
Vent, vent. Jeg går ned på kiosken. Den ligger på hjørnet.
Så kan jeg få tak i noen. Nei, vent, han jeg bor sammen med.
Han har tonnevis. Rene prevensjonsfabrikken.
Er vi ferdige nå?
Nei. Jeg skal bare ned i gangen og hente noe hos en venn.
Bare slapp av imens.
Jeg venter her.
Et gummilaken.
Hva faen?
"Rillet. For hennes skyld."
Ja, jeg har nettopp drept Brian. Men man må se på det positive.
Jeg dreper for ei bedre framtid. Når jeg først kommer inn i FBI -
- kan jeg stoppe mange, hundrevis av seriemordere hvert år.
Jeg dreper for å redde de mange. Nesten som Robin Hood.
Du verden, du trenger visst hjelp.
Har du vært hos psykiater før?
- Nei. Hvordan gjør man? - Du vil ha svar.
Så vi møtes og stiller spørsmålene som fører deg til svarene dine.
Så jeg kan si alt uten at du blir kjent med mitt sanne jeg.
Det er ditt valg, men hvorfor lyve?
- Jeg avslører ikke mitt svake punkt. - Hvorfor sier du det?
Jeg sier bare at jeg må være på vakt.
Hvis ikke jeg passer på meg selv, hvem gjør det da?
Det er alles kamp mot alle, og framtida mi avhenger av ikke å tape.
Jeg har planer og drømmer bare jeg kan realisere. Ingen gjør det for meg.
Hvem hindrer deg i å realisere dem?
Andre mennesker. Alle som kommer i veien.
Hvis du kunne være hvem som helst unntatt deg selv.
- Hvem ville du da være? - Elizabeth McGuire.
Hvem er hun?
Starkmans nåværende assistent. Og den neste som skal til Quantico.
- Og Quantico er? - Målet mitt. Skjebnen min.
Jeg forstår.
Har du aldri ønsket deg noe så sterkt at du ville gjøre alt for å få det?
Klart. Fortsett.
...derfor ville jeg gå på West Washington.
Jeg har alltid visst at bare tre andre kunne ta stillingen fra meg.
- Og hvis du ikke får den? - Det kan jeg ikke engang tenke på.
- Jeg får stillingen. - Hvordan kan du være så sikker?
Det er jeg bare.
La oss slutte her.
Sekretæren min ordner avregningen med deg.
- Samme tid neste uke? - Den er grei.
- Starkman. - Det er Eric.
- Hvordan går det? - Jeg har hatt en av studentene dine.
- Bryter vi ikke taushetsplikten? - Ja og nei. Men hør her...
Jeg sier ikke navnet, og du sier ingenting når du har skjønt det.
- Ok. Spytt ut. - Ja...
Jeg tror vedkommende er psykopat helt etter boka.
Det er nesten en betingelse for å gå her.
Men hun har ikke noe begrep om hva som er virkelig, eller rett og galt.
Ei jente? Det snevrer det inn.
Hun er besatt av å bli assistenten din.
Å, ikke annet? De tror jeg er billetten deres til FBI.
Hold øynene åpne. Hun... er skremmende.
Si navnet hennes da, før hun dukker opp på en forelesning med en AK-47.
Jeg har allerede brutt loven.
Men tenk på at det er en sånn student i klassen din.
Hva mener du med "tenk på"?
Etter 25 år i FBI aktiveres radaren. Pass på at hun ikke går amok.
Hun har allerede utpekt tre medstudenter...
- Ok, mamma... - Mamma?
Jeg må dra. Jeg har en avtale i byen.
Jeg elsker deg også. Vi ses i helga... Rachael?
Unnskyld. Jeg ante ikke at du snakket i telefonen. Sekretæren din var borte.
Jeg glemte nøklene mine. Jeg er så dum av og til.
Jeg mister snart hodet fordi jeg har en skrue løs. Der er de.
Så bra at du fortsatt snakker med mora di.
- Hvor gammel er hun? - 72.
Det er en flott alder. Det skjer så mye nytt. "De gylne år".
- Finnes det barnebarn? - Nei.
- Vi har ikke fått barn. - Kunne hun ikke?
Vi er skilt.
Jeg får en ny pasient og må forberede meg. Så du må nok gå.
Nå må du bestemme deg. Er det en avtale i byen eller en pasient?
Det er ikke pent å lyve for si gamle mor.
Vi ses i neste uke.
Etter Eric trengte jeg virkelig terapi.
Han gjorde meg gal. Så jeg fulgte min fars gamle råd.
"Ingenting kan klare hodet eller lette på presset som et sceneskift."
Og i kveld er det jo atferdsforskningsfest hos dekanen.
Jeg skal se flott ut. Jeg vil kle meg for å drepe.
Å, unnskyld.
Modellen for Perkins' rolle i "Psycho" var Ed Gein.
Hjertet mitt galopperer når jeg ser at gribbene har overfalt Starkman.
Han brøt mønsteret. Han myrdet bare to personer.
Jeg hadde tenkt å komme tidlig for å få mest mulig Starkman-eksponering.
Og nå er det for sent. Det er en katastrofe.
God dag, miss Brown.
Hei, Rach. Hvordan går det?
- Hvordan gikk det med Brian? - Bra. Kort.
Kort? Hvor kort var han? Jeg mener: Den.
Vi kom ikke så langt. Han dro hjem.
- Hvorfor ville du låne en kondom da? - Hvorfor kryssforhører du meg?
- Jeg forstår ikke. Fikk han den på? - Det har du ingenting med.
Noen ganger forstår jeg deg ikke. Det er som om du ikke er her.
- Hva gjorde du i går kveld? - Bobby kom...
Unnskyld. Starkman ga meg ekstra- undervisning. Den var ikke kort.
Jeg må kaste opp.
- Hvorfor smiler du, galning? - Kom.
Bob... Professoren har sagt at jeg får assistentstillingen.
Jeg fikk ikke si det, men vi to er jo venner. Jeg trodde jeg skulle sprekke.
Vi får masse tid sammen. Og kona tror bare han jobber.
Jeg kan kanskje til og med komme inn på Quantico. Kult, hva?
- Ikke si det til noen. - Slapp av. Jeg sier ingenting.
Det er drittkjedelig her. Skal vi ikke bare stikke av?
Perfekt. Jeg sier det til Starkman. Så går vi på Jittery Joe's.
Det er for fullt der. Og folk skal jo ikke vite det med deg og Bobby.
La oss ta med ei flaske vin opp til deg.
Men ikke si det til noen. Ikke la meg i stikken.
Slapp av. Jeg skal aldri la deg i stikken.
Som jeg sa, Cassie. Lærer-student-forhold fungerer aldri.
Hei. Jeg kan ikke ta den akkurat nå, men legg en beskjed, så ringer jeg.
Hallo, Cassandra, det er professor Starkman.
Den er 11.25, og du kom ikke til ekstraundervisningen.
Ring, så finner vi en ny tid.
Dr. Daniels...
Unnskyld at jeg bare kommer, men det er noe jeg tenker på.
Klart, Rachael. Hvordan går det?
Det kunne ikke vært bedre.
- Noe nytt om assistentjobben? - Han sier det like før ferien.
- Når begynner den? - I slutten av uka.
- Om to dager. Hva tenker du om det? - Jeg er ganske sikker.
- Du tror du får den? - Jeg vet det, Eric.
Ok. Det verst tenkelige skjer: Du får ikke stillingen. Hva da?
Hva mener du? Den er min.
Du vil at jeg skal finne ut hva som er galt med meg?
Men jeg kommer ikke i neste uke. Jeg skal nok betale alt.
Men jeg synes vanskelighetene vi har med å finne hverandre skyldes deg.
Dette er en liten by, og jeg vil tro at du kjenner de fleste.
Du er født her, hva?
Det må være frustrerende å se alle studentene i byen.
Hvert år reiser de til noe bedre, mens du bare blir her og blir eldre -
- og tar deg av den gamle mora di. Og attpåtil er du skilt.
Utvalget av kvinner, bortsett fra sexy studiner, må være ganske dårlig.
Bare det kan ødelegge en mann. Frustrasjonsnivået ditt må være høyt.
En håpløs jobb og ingen kjærlighet, mens du tar deg av din syke mor.
Forleden dag merket jeg at du vurderte meg.
Er det rettferdig? Er det det?
Jeg synes ikke det.
- Livet ditt minner meg om Ed Geins. - Ed Gein?
Ja. Ed Gein. En veldig berømt seriemorder.
Ungkar med ei dominerende mor. Hun døde da han var på din alder.
Han ble gal. Greide ikke tapet. Hva vil du gjøre uten mora di?
Nå er det nok. Vi kjenner ikke hverandre.
Disse konsultasjonene er en prosess, så ikke dra forhastede konklusjoner.
Jeg forhaster meg ikke.
Hvis du åpnet øynene ville du se at jeg allerede er der.
Ha en god dag, doktor.
La oss snakke litt om Ted Bundy.
Hva slags morder var han? Hvordan oppfattet man han?
Mr. Lawson ønsket å delta. La oss høre.
Han ble oppfattet som veldig systematisk, veldig beregnende.
- Er du ikke enig, miss Newman? - Både og.
Han planla hver eneste detalj.
Han valgte sine ofre omhyggelig, og ventet på det rette tidspunktet.
Mens selv ikke FBIs eksperter forstod hans tålmod. Unnskyld.
- Helt i orden. - Jeg er fortsatt ikke enig.
Og han valgte omhyggelig hvor han skulle dumpe likene.
Han var utvilsomt systematisk. En praktiker med stor P.
- Stor P? - P er en bokstav i alfabetet.
Mellem o og q.
Vil du si noe, miss Newman?
Han var systematisk først, men så gikk det nedover.
Han begynte å gjemme lik, vasket håret deres og sminket dem.
Og stedene der likene ble dumpet fylte han med bevis. Omhyggelig.
Men hans siste offer, den yngste av jentene, var atypisk for han.
Hun ble valgt av et rent behov for å drepe.
Han var både systematisk morder og utilregnelig galning. Med stor G.
Du har rett. Han var begge deler. Imponerende, miss Newman.
Hvordan vil du klassifisere en morder, -
- hvis nedtur inngikk i den overordnede planen hans?
En veldig interessant hypotese, men vi holder oss til kjensgjerningene.
Og man kjenner ingen tilfeller av den karakteren.
Keiths lille demonstrasjon av hjernekapasitet var uakseptabel.
Og så dagen før Starkman utpeker assistenten sin. En katastrofe!
To års slit skal ikke gå opp i røyk. Keiths hjerne måtte stoppes.
Kjenner dere følelsen av at noen er som en selv? Man føler seg normal.
Jeg trodde han tok notater. Men nei.
Se på de skissene. Fantastiske, rett og slett.
Det er å kaste bort et sjeldent sinn, men ei jente må gjøre det hun må.
- Hei, professor Starkman. - Miss Brown.
- Hvordan går det? - Bra.
- Så det er den store dagen i morgen. - Hvordan?
Assistentstillingen. Du sier det vel i morgen?
Ved middagstid i auditoriet.
Jeg er så spent. Jeg tror sjansene mine er mye større i år.
Oppløpet er tett i år.
Leter du etter Cassandra? Hun har nok dratt på ferie allerede.
Det er Cassandra, hva? Hun har fått stillingen.
Bra for henne, men... jeg må innrømme at jeg er skuffet.
Men som man sier: Det man ikke dør av, blir man sterkere av.
Vi ses.
Han elsket meg ikke høyt nok. Unnskyld.
Hei. Jeg kan ikke ta den akkurat nå, men legg en beskjed, så ringer jeg.
Eric, for guds skyld, hun er død.
- Hvem? - Hun.
- Hun, hvis navn vi ikke nevner. - Pasienten min? Hvordan?
Hun har hengt seg. Du sa ikke at hun hadde selvmordstanker.
Hun hadde tendensen, men jeg var urolig over de morderiske trekkene.
Spar meg for psykosprøytet ditt. Jenta var kanskje litt for smart.
- Men gal var hun ikke. - Vi er uenige. Jenta var ikke snill.
Jeg har vært mye sammen med henne, og jeg er ikke enig.
Du har mange studenter. Hvordan kunne du kjenne henne så godt?
Vi er omfattet av reglene for lege-pasient-forhold, hva?
Det er ikke sant? Du lå ikke med henne?
Da er det ikke så rart. Hvordan kunne du gjøre det mot Diane?
- Det har du ingenting med. - Ok. Hvorfor ringer du da?
Fordi du er psykiateren min.
Unnskyld. Jeg måtte bare snakke med noen.
Jeg elsket henne.
- Kan du skaffe meg litt valium? - Ja. Jeg ringer inn en resept.
Får jeg gi deg et råd?
Da er vi her. Den store dagen.
Snart er jeg kronet til Starkmans nye Assistent, og et skritt nærmere FBI.
Det er synd at Brian, Cassie og Keith ikke ser meg. Men jeg er sikker på -
- at de vet at de ikke ga sitt liv forgjeves. De blir stolte av meg.
Kan dere høre etter? Professor Starkman har bedt meg meddele -
- at det sabbatsåret han hadde planlagt å ta neste år trer i kraft nå.
Så det blir ingen assistentstilling neste semester. Beklager.
God ferie.
Professor Starkman...
Rachael?
Hvorfor har du ikke dratt hjem?
Jeg blir her i ferien, professor.
Venter ikke familien din på deg der hjemme?
Nei. De kommer og besøker meg her.
Er alt i orden? Jeg hørte om de endrede planene.
Er det derfor du er her?
Er det det eneste dere tenker på? En forbannet assistentstilling?
Quantico. Forstår dere ikke at det ikke er så viktig?
For meg er det det. Jeg har en drøm, en plan. Jeg trenger den.
Hvorfor tror du at du får den?
Andre har også søkt. Noen som er bedre kvalifisert.
Unnskyld? Jeg mener at jeg er best kvalifisert.
Si en som er ivrigere, mer begavet eller erfaren.
Erfaren? Du vet ikke hva du snakker om. Dra hjem.
Hva gjør du?
Slapp av nå, Bobby.
Hvor har du fått det fra?
Og den kjolen...
- Hva er det som foregår? - Hva er det, Bobby?
Slutt opp. Smykket. Og Cassandras kjole.
Det var en gave. Husker du ikke?
Du ga den til meg.
Slutt opp. Med en gang.
Dra hjem.
Jeg mener det.
Jeg må tilstå noe. Jeg har lenge hatt sterke følelser for deg.
Lenger enn du kan forestille deg.
Jeg har alltid ønsket at det skulle skje noe mellom oss. Noe vakkert.
- Jeg elsker deg, Bobby. - Hva?
- Ikke blir sint, Bobby. - Ikke kall meg Bobby.
- Du forvirrer meg. - Hvordan tror du jeg har det?
Rachael... Miss Newman, dette er uakseptabelt.
Er det? Men det var greit med Cassandra?
Hvordan... Jeg vet ikke hva du snakker om. Gå nå.
Jeg har alltid elsket deg. Fra første gang jeg så deg.
Før Diane elsket deg. Før Cassandra. Til og med før Clara elsket deg.
Det var alltid meg. Forstår du det ikke?
Hva vet du om Clara? Det er seks år siden.
Jeg var der. Clara var barnevakta mi.
Clara, jeg er redd. Gjør noe.
Jeg var i Batemans leilighet. Clara var min faste barnevakt.
Hun fortalte om forholdet deres og viste meg bilder.
Du var min første store kjærlighet.
Var du i Patrick Batemans leilighet den kvelden han drepte Clara?
Og du forlot FBI på grunn av det. Du bebreider deg selv for hennes død.
- Du jobber bare. Du vil ikke leke. - Vil du leke?
Hun fant Bateman-saken hos deg.
Hun sporet han opp, dro til han og tok med meg.
Rik og pen. Hvorfor er vi sammen?
Ikke bebreid deg selv. Hun ville være utro.
Visste du at hun var ei hore? Det er sant. Hun fikk som fortjent.
Cassandra også. Hun syntes ikke du elsket henne nok.
Nå er det min tur. Og ingen skal komme i veien.
- Ikke engang Diane og dattera di. - Du truer ikke familien min.
Nå tenker du plutselig på familien din.
Du kan ikke holde på et forhold. Og du tror du er et funn.
Men du er bare en mulighet, gamle mann.
Og når du ikke kan knuse flere hjerter, knuser du din egen datters.
Det er nok.
Farvel, Bobby.
Jeg håper du hadde en god tur.
Hei. Fin mopp.
Sov søtt.
Sånn, ja. Kom tilbake.
Tilbake. Bak, ja. Hit med den.
Tusen takk. De kjører som gale.
Sånn. Bra. Tusen takk. Jeg håper du har...
- Hva er det som skjer? - Det er bare professor Starkman.
Han er litt ute av seg i kveld...
Det er hos professor Starkman. Vennligst legg en beskjed.
Hei, det er Eric. Jeg beklager det forleden. Unnskyld.
Jeg håper du fikk medisinen. Ring hvis det er noe. Ha det.
- Hos dr. Daniel. - Sett den over hvis det er Starkman.
Det var om en konsultasjon. Jeg satte henne opp klokka 15.
Det var Rachael Newman. Hun ville komme i dag.
Hva?
- Rachael Newman? Er du sikker? - Ja. Er alt i orden, Eric?
- Jeg kan godt lage en ny avtale. - Jeg...
Nei, det går bra. Det har bare vært en lang dag.
Si ifra hvis det er noe.
- Ha det. - Ha det, Mary.
Det er hos professor Starkman. Vennligst legg igjen en beskjed.
Det er Eric igjen. Ring med en gang. Det er noe jeg ikke skjønner.
Hvis du ikke har ringt ved 15-tida, stikker jeg innom mellom 16 og 16.30.
- Hei, kjære. - Mamma? Pappa?
- Vi greide det. - Hei, prinsesse.
Skal du ikke invitere oss inn?
Unnskyld. Jo, kom inn.
- Gratulerer! - Takk, søta.
Vi har planlagt dette i månedsvis.
Herregud, det lukter som om noen har dødd her inne.
Toalettet er tett, og serviceavdelingen er stengt.
Så irriterende.
Di lille klesdukke. Hva skal jeg gjøre med deg?
Ikke lukk opp skapet. Gaven din ligger der inne.
Unnskyld. Jeg ødelegger alltid overraskelsene.
- Når skal vi spise? Jeg er sulten. - Jeg har reservert til 17.30.
- Jeg må nemlig dra senere. - Er prisene rimelige?
Kan man få en early bird special?
- Jeg tror ikke det. - Synd. Hva heter den?
- Chez Gerard's. - Italiensk?
Italiensk mat er for krydret for din far.
- Den er fransk, mamma. - Fransk!
- Å, så raffinert. - Ja. Jeg skal bare pakke.
Kan ikke dere dra tilbake til motellet? Så møtes vi på restauranten.
Fint. Jeg må på do. Se å få tak i servicen.
Jeg har ringt, pappa.
Hvordan finner vi dette stedet? Nei, vi henter deg kl. 17.15.
- Ha det, prinsesse. - Jeg elsker dere.
Det er hos professor Starkman. Vennligst legg en beskjed.
Det er Eric. Jeg vet at du har det tøft, men...
Hun som hengte seg har laget en avtale her i dag.
Jeg vet ikke om det er en spøk, men noe er galt. Ring.
Roser er røde, fioler er blå, og Daniels vil snart på tråden slå.
Mamma, du må endre den beskjeden. Ja, jeg henter deg 17.30. Vi skal ut.
Du skal nok komme hjem så du når å se "Hun så et mord".
- Bon apetit. - Gratulerer, mamma.
Det er nydelig.
Det er det peneste jeg noensinne har fått. Hvordan har du hatt råd?
- Rustfritt stål. - Det er sølv, ditt gamle fjols.
Rustfritt stål. Sølv har noe forfinet over seg.
Ja, i alle fall, -
- som sagt så sa jeg til Leora at det må undersøkes straks.
Og så venter hun en hel måned med å gå til legen.
Når hun endelig gjør det tar han en biopsi, -
- og den er positiv. Det er til å dø over.
Hadde hun hørt etter kunne hun unngått alt tullet.
Vi får nok spist på et tidspunkt. Men når?
- Jeg skal bare på toalettet. - Ikke glem å vaske hendene.
Hvor er biffkniven min?
Hun gjør meg gal. For en klisjé.
Men hvor mange drømmer om å rive ut stemmebåndene på mora si?
Eller å servere tunga hennes som en early bird special?
- Daniels. Et bord til to. - Jeg har et bord her til deg.
Sett deg på den andre siden. Så får du full oversikt.
Excusez moi, garcon, kan jeg få une autre biffkniv?
Selvfølgelig. Voilà, madame.
- Vil du heller sitte ved vinduet? - Det ville være veldig fint.
God kveld. Er det mulig å få et bord litt nærmere vinduet?
Den delen er stengt på grunn av ferie.
Det gjør ingenting. Det er fint her.
- Vil du ha noe å drikke? - En whisky sour. Mamma?
Litt vann så jeg kan ta tablettene mine.
Mens jeg står og stirrer innser jeg at mora mi ikke må få overtaket.
Jeg er Robert Starkmans neste assistent.
Jeg må møte Bobby. Kanskje vi kan legge planer på hytta hans i kveld.
Jeg kan lage de spesielle eggene mine.
Unnskyld. Er du klar til å bestille?
- Kan vi få litt mer tid? - Selvfølgelig.
Jeg er der borte. Ta deg god tid.
Skål.
Herregud.
God dag, dr. Daniels. Hyggelig å se deg.
Det må være mora di. God dag. Hvordan står det til?
Fint, vennen min.
Å, jeg elsker bare den hatten.
Jeg kunne drepe for å få en sånn. Den er bare så søt.
Jeg må tilbake til bordet mitt. Hyggelig å møte deg.
I like måte, kjære.
Vi ses, Eric.
Hvem var den søte jenta? En ny kjæreste?
Nei. Hun er en pasient.
En veldig syk pasient.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Unnskyld at jeg forstyrrer. Jeg er en venn av din datter.
Miss Newman, kan jeg få snakke litt med deg?
Det tar bare et øyeblikk.
Unnskyld meg.
- Det er nok. Jeg spiser. - Kalte han henne ikke noe annet?
Du har litt å forklare. Du fornærmer meg og truer mora mi.
Du har en affære og har hengt deg.
Og nå later du som om ingenting har skjedd.
Har du hørt at jeg har hengt meg?
- Hvorfor sier du det? - En felles venn fant deg hengende.
Død. Er det en syk spøk?
Han fant ikke meg. Han fant henne.
Hvem henne?
Det spiller ingen rolle nå. Det er ikke så viktig.
Det viktige er at mora mi har bursdag. Vi snakkes. Ha det.
- Hvorfor sa han "miss Newman"? - Jeg aner ikke. Spis. Jeg må pakke.
Kan du ikke avlyse det? Vi ser deg jo så sjeldent.
Bare jeg kunne, men dette er noe spesielt.
En gutt?
- Ja, en gutt. - Hva heter han?
Bobby Starkman.
Bobby?
- Hei, Jim. - Hei, dr. Daniels. Vil du smake?
Nei takk. Jeg tror vi har et problem. Er Harvey der?
Sigmund Freud i egen person. Hva sier du, doktor?
Jeg vil gjerne etterlyse Robert Starkman.
Tuller du? Kona ringte om det samme for 20 minutter siden.
Han kom åpenbart ikke til svigerforeldrene som avtalt.
Det har vært helt vilt med sånt.
Dette er den tredje etterlysningen i år. Ikke sant, Jimmy?
- Hvem andre var det? - La oss se.
Her er en helt ny. Gerty Fleck. Hun er fra administrasjonen.
Og så er det Newman-jenta. Det er sju måneder siden.
En Rachael Newman forsvant i høstsemesteret.
Jim og jeg undersøkte området, og vet du hva?
Hei, jeg er sheriff Winslow, og dette er Mr. Duncan. Vi er på jakt etter...
- Er du Rachael Newman? - Ja. Hva er galt?
Vi undersøker en etterlysning etter deg.
Du har ikke forsvunnet, hva?
Nei, jeg har det bra.
Der var hun. Helt uskadd.
- Vil du virkelig ikke ha te? - Nei takk.
Jeg kjenner henne, og jeg stoler ikke på henne.
- Hva med foreldrene? - Jeg har ikke sagt noe om foreldre.
Newman-jenta var foreldreløs. Det var ei venninne som etterlyste henne.
- Vet dere at hun var den rette? - Det var bare en Rachael Newman.
Kan jeg overtale dere til å bli med, sånn at vi sikrer oss at alt er ok?
Ja, selvfølgelig.
- Skal jeg sette meg inn her? - Ja, ja.
Det er hos professor Starkman. Vennligst legg igjen en beskjed.
Hei. Jeg er nesten ferdig med å pakke.
Jeg håper du er like spent. Hvis du trenger noe, blir jeg her litt til.
Hvis ikke ses vi snart. Jeg elsker deg.
Herregud, du stinker.
Hvordan har du kommet ut? Du ville vel ikke stikke av?
Jeg har nettopp fått styr på deg, og så skaper du problemer.
Ikke fall fra hverandre nå, Rach.
Jeg liker rommet ditt. Jeg liker navnet ditt også.
Rachael... Er det greit at jeg låner det litt?
Dette er visst en håpløs jakt. Ha en god dag.
I like måte. Og takk.
Hei, mamma. Det er lenge siden. Jeg kom inn på West Washington.
Ja, er det ikke utrolig?
Det er så trist med foreldrene dine og trafikkulykka.
Tenk å være foreldreløs. Jeg er glad du fortalte om det.
Å, Bobby, jeg sa du skulle få skjønnhetssøvnen din.
Vi har ei lang natt foran oss.
Du er så ekkel.
Nå er jeg bare to dunker med bensin fra Quantico.
Jeg skal bare legge siste hånd på verket.
- Se opp! - Herregud!
- Jeg tror det var Newman-jenta. - Heng på.
Ikke nå, Bobby. Vent til vi kommer fram til hytta.
Jeg skal tenne opp. Da skal du bli varm.
Det må man kalle å kjøre over fartsgrensa.
Hun kjører i 100 der hun får kjøre i 60.
Hun må sakke i svingen der. Da slår vi til.
- Rolig. Ingen blir skadd. - Alt er under kontroll.
- Det blir 275 dollar. - Kan du kjøre opp på siden?
- Kan du gjøre noe som helst? - Ja, ja. Ta rattet.
Hun sakker farten.
- Bli her. - Pass på. Hun er rablende gal.
Det er vi vant til. Ikke sant, Jimmy?
Lukk opp...
Kom igjen. Hun må ikke slippe unna.
Det ser ikke så bra ut.
- Hva i helvete? - La det ikke være Bobby.
Bobby... Hvordan?
Starkman. Hvor i helvete er venninna vår?
- Kom. - Bobby...
Herregud! Bobby...
En bisarr drapsorgie endte i går.
Den 18-årige studenten Rachael Newman...
Rachael Newmans drapsorgie begynte med Gertrude Fleck...
Cassandra Blairs lik ble funnet hengende...
Brian Leads lik...
Keith Lawson ble funnet stukket ned...
Likene av en sikkerhetsvakt og en vaktmester ble...
Rachael Newmans død etterlater mange spørsmål.
Først og fremst: Hvorfor?
FBI-akademiet i Quantico to år senere
Som tilfelle hørte Rachael Newman til de sjeldne.
Mer besatt enn Dahmer. Sluere enn Bundy.
Og mer ansiktsløs enn Bateman.
I en idealverden ville hun fortsatt vært i live.
Men for henne endte alt i flammer, -
- hvor hun og hennes siste offer, en av mine venner, Robert Starkman, -
- brant i hjel.
Bare jeg hadde kunnet undersøke sinnet hennes bedre.
Men vi hadde bare tannjournalene hennes.
Hun drepte åtte mennesker. Åtte som vi kjenner til.
Rachael Newman er en av en milliard. En av en milliard.
Hun er i en klasse for seg.
Men hun vil alltid minne oss om at folk ikke alltid er det de ser ut til.
Takk for deres oppmerksomhet.
- Takk for at du kom. - Hvem er den til?
Louis Okon.
Vær så god.
- Kan jeg få en annen kulepenn? - Vær så god.
- Hvem skal jeg skrive til? - Elizabeth.
Elizabeth McGuire.
Du er så inspirerende. Det er en stor ære å møte deg.
Hvis du kunne være hvem som helst, hvem ville du da være?
Elizabeth McGuire. Professor Starkmans assistent.
- Det kan du ikke være. - Hva, Eric? En av en milliard?
Dr. Daniels...
- Kjenner du henne? - Hvem?
- Elizabeth McGuire? - Agent McGuire.
Hun er den første som har kommet inn på Quantico etter et år på college.
Er det noe galt?
Man sier at ei strålende framtid hviler på ei glemt fortid.
Jeg satte dr. Daniels i en vanskelig situasjon. Men man må jo gi og ta.
Han fikk en bestseller som har mange svakheter.
Jeg lurer på hvordan han sover når han vet at jeg er her.
Det er nødvendig at han vet det.
Hvorfor begå noen perfekte mord for å realisere en drøm -
- hvis ingen vet det?
Det ville være som ikke å ha gjort noe.
Tekstet av: Tone Hansen SDI Media