En gang hadde jeg et vakkert fedreland.
Der vokste eika høyt og fiolene nikket mykt.
Det var en drøm. Den kysset på tysk og den snakket tysk.
Du kan ikke ane hvor herlig det lød.
Ordene ich liebe dich... Jeg elsker deg.
Det var en drøm.
Adam!
-Tiden er inne, Adam. -Vertinnen min, Ruth Edelson.
Jeg har et spørsmål: Er jeg like stilig i dag?
-Si sannheten! -Klart du er.
Det er nok ikke tid for frokost.
Jeg har aldri spurt hvor gammel du er, kjære deg.
-Du er en heks. Du har lurt tiden. -Adam...
Da du hadde sovnet i går, tenkte jeg at denne kvinnens hud-
-er glatt som porselen.
Faktum er at jeg kunne speile meg i den.
Hva skjuler du her under, kjære?
-La meg se... -Slutt, Adam!
Et blåmerke?
Jeg er lei for det, Adam. Tro meg!
Unnskyld meg, Adam.
-God morgen. På tide å dra. -Ikke glem Olivettien!
Unnskyld meg, Adam. Jeg burde ikke ha ringt etter dem. Unnskyld!
Ingen fare, Ruth.
Du smaker... såpe.
-Hvorfor gjorde du det? -Hva mener du at jeg har gjort?
Du vet, skilt en kvinnes ryggrad fra skallen.
-Kvele husvertinnen... -Latterlig!
Han mente ingen skade. Han ville bare hjem igjen.
Ikke sant, Adam?
Så ble jeg nok en gang ført tilbake til mitt hjem i ørkenen:
Seizlinginstituttet. Grunnlagt av amerikanske Rebecca Seizling-
-som et senter der dr. Nathan Gross kunne utvikle nye terapimetoder-
-og der overlevendefra nazistenes leire kunne bo.
Mohammed...
Så du?
Kom igjen! Sjefen venter.
For en klem! Hyggelig å ses.
Feier fortsatt? Vil ikke dra inn sand på gulvet.
Heil til Rebecca.
Mine beste venner... Hva? Transport.
Har alle blitt gale?
Jeg har gjemt unna tohundre dollar. Hva skal jeg gjøre med dem?
AT&T på New York-børsen. Gi dem til meg, så skal jeg doble dem.
-Var Columbus jøde? -Visst var han jøde, fru Lipowitz.
Men han var italiener også, og ikke til å stole på.
Vel er de opplyste, men også støvelslikkere.
Og det tror de alle skal glemme og tilgi.
Toget mitt!
Du vet jo at fru Seizling forbød forbrenningsmotorer her.
Arthur, du vet hva jeg mener.
Hyggelig å være på instituttet igjen, men ikke som forsøkskanin.
Denne gangen er jeg her for å avsløre personalets dårskap.
Dr. Nathan Gross og de andres forsømmelse og manglende evne.
-Han lyver! På hvem sitt oppdrag? -Bagels! Gefüllte Fisch! Abendtisch!
Hun kommer... Jeg hørte hennes trinn og uregelmessige hjerteslag.
Sykepleieren Gina Grey, en perle i en gjødselhaug.
En regelbok med en perfekt rumpe.
Vær snill og slutt, Arthur!
Adam, blir du med meg? Dr. Gross vil hilse.
Vær snill og ta pillene dine, herr Blum!
Ikke nå.
-Du har gått ned i vekt, Adam. -Jeg har savnet deg.
-Mest om nettene. -Jeg har hørt om nettene dine.
Men du mente sikkert ikke å skade vertinnen.
La meg kjenne duften din, Gina!
Akkurat som jeg husker den.
Kjærtegn meg!
Kom inn!
Det der elsker du visst.
Ja, den skarpe overgangen.
Ett øyeblikket her, neste borte.
Underlig at vi ikke har kunnet hjelpe deg, du som er så begavet.
Navn: Adam Stein. Ingen slekt. Nummer på armen: 76345. Kom igjen!
Men tross all din kunnskap og dine ekstra sanser-
-er du her igjen etter å ha prøvd å drepe en kvinne.
-Det er løgn, det vet du. -En kvinne ved navn Ruth Edelson.
-Du er en vits, Gross. -Vil du forklare hvorfor?
Der kunne vi ikke tro på noe. Ikke engang på solen-
-men her tror man på mirakler. Ikke bare tror, men er avhengig av dem.
Det er mer enn komisk. Det er chutzpah.
Det er bare én her som kan utrette mirakler.
Det er enkle sirkuskunster.
Jeg har vært stjernen i dine medisinske eksperimenter.
Og du har mislyktes, så ikke snakk om mirakler!
Som døende klovn skal jeg mislykkes, men hvordan har du hjulpet meg-
-eller noen av de andre?
Du har rett, og jeg beklager av hele mitt hjerte.
Bra at du vet det. Hvordan har du det da på det personlige plan?
-Slutt, Adam! -Du har ikke hatt noen bra dag, hva?
Melk og bittersalt ordner det. For- stoppelse er vondt, men unødvendig.
-Du burde bruke dine gaver bedre. -Det kunne jeg gjøre, men vil ikke.
Jeg skal være mirakelet ditt-
-som aldri fantes.
Det der har vi hørt før. Hvil deg nå! Stikk av!
Hvor pokker kommer det fra?
-Ingen puls. -Om 100 år kan vi kanskje helbrede...
-Unna, Rachel! -La ham være, Rachel! La ham være!
Takk, gode Gud! Messias' fødselsveer!
Jeg visste det! De har begynt.
Hyggelig at du er tilbake, Adam.
Min kone, Gretchen. Og lille Ruthie.
Maltwhisky.
Godt for søvnen...
Ålreit!
Gretchen er så søt. Men hun liker det ikke.
En dyr Stradivarius...
Mine damer og herrer, meine Damen und Herren - Adam Stein!
Min kone Gretchen - så vakker! Umulig å holde henne unna scenen.
En frivillig, takk.
Dette liker alle. Ikke du igjen. Men du ville passe.
Vær så snill. Jeg så deg straks. Gi ham en applaus!
Han er sjenert. Kjenner vi hverandre?
Nein.
Den her unge mannen ville ikke gå på Adams sirkus i kveld.
Han hadde andre planer. Han hadde tenkt... å ta livet sitt i kveld.
Ikke gå, min venn!
La meg bare ta en titt! Kanskje fins det noe positivt...
Her står en mann med eksamen fra Heidelberg.
Men det er ingen stjernestudent. Dette er Zyklot 17, dyrebedøvelse.
Det gis som varig smertestillende.
Be til henne la meg være i fred!
Jeg er for svak.
Hører du hva jeg ber deg om?
Det ville jeg gjøre om jeg ønsket, men jeg vil ikke.
Hva pokker driver du med?
-Ti stille, skatt, og gi meg plass! -Jeg ringer til nattpleieren.
Jeg er her og står til tjeneste.
Takker! Mine damer og herrer:
La meg presentere min datter, den fantastiske og oppsiktsvekkende:
Miss Ruthie!
Er hun ikke utrolig? Ikke vær redd, min engel!
Kan du se noe, Ruthie? Hun svarer nei.
Min kone ser mistroende på meg. For et herlig smil! Applaus!
Hva har du der nede? Herlig!
Min kone Gretchen. Jeg ber om absolutt stillhet.
Ålreit...
Ruthie! Hun gjør alt for å slippe det her.
Ikke noe juks!
At du løfter øyebindet og blunker, beholder vi.
-Det var genialt. -Pappa, besøk...
-Var det spontant eller uttenkt? -Det er ham, Adam.
Volk...
Herr Stein...
Artister må være medlemmer av Reichstheaterkammer. Det er ikke du.
Ingen humor i det hele tatt...
Likte mennene deres sketsjen med bjørnen?
Skyt den!
Du ble advart, Adam.
Jeg er ikke politisk. Alle liker sirkus.
Jeg innrømmer at det har vært litt kjedelig.
Så sent som i går blødde han kraftig.
I mars hadde han svulst i bukspytt- kjertelen og i sommer et infarkt.
Fyren har spyttet ut deler av en lunge.
Merkelig selvdestruksjon!
Adam Stein har både god kroppskontroll og kontroll over deg.
-Og over enkelte andre i personalet. -Spis gåseleveren nå!
Wolfowitz, du ser forferdelig ut! Ikke bra, rett og slett.
Rachel, elskling! Du er virkelig herlig.
Du støtter himmelen, Zelda, men sitt!
Schwester har drømt igjen. Snart er det på tide, sier hun.
Og hun har rett. Få høre...
Han kom i natt igjen. Erkeengelen...
Han la seg hos meg og sa at Adam skal lede de lidende.
Alle som har blå tall, ut i ørkenen. Himmelen skal åpnes...
Det skal jeg gjøre, Rachel. Men ikke ennå, ikke før lunsj.
Jeg skal ledsage og redde. Jeg er jo klovn.
Så du?
Vet du at han tar penger fra pasientene og satser dem i aksjer?
Gross. Du?
For instituttet. Han er en kompetent økonomisk rådgiver.
Du er verre enn Schwester, som tror at han er veien til frelse.
-Jeg vil snakke med deg... -Senere.
Hva er det, Adam? Lyden av hover?
Gross!
Hvem har sluppet inn en hund?
-Hvem har sluppet inn en hund? -Hva sier du? Det er ingen hund her.
Da jeg kom hit, fikk jeg løfte om-
-at man aldri noensinne ville tillate hunder her.
-Hvordan kunne du? -Ro deg ned!
Gode Gud!
Adam. Kom så går vi til rommet ditt!
Sånn, ja! Kom nå, Adam!
Pappa...
Du er min engel, Ruthie. Ikke vær redd!
Du der!
Se der, Adam Stein.
Tysklands morsomste mann dukker opp i Stellring av alle steder!
Kom hit, Adam!
Jeg er kommandant Klein, og jeg er så glad for at du er her.
Du skulle ha sett ham i Berlin.
Han kunne imitere alle dyr. En ekte klovn.
Kom igjen, Adam! Gjør et triks!
Få oss til å le!
Mamma! Hvor fører du meg?
Nei! Nei!
Forestill en hund for Rex!
Du har fått en venn, Adam. Ellers pleier jødelukt å gjøre Rex rasende.
Sersjant, før herr Stein til hundegården!
Nei, Adam, på alle fire. Det er morsommere sånn.
Skynd deg, Adam, ellers tar Rex alt kjøttet.
Jeg har studert karrieren din, Adam. Du studerte filosofi i Heidelberg?
Vi kunne ha truffet hverandre. Jeg interesserer meg for det semittiske.
Men du er jo Tysklands mest feirede klovn.
Du er nesten arier, så vi kan kanskje hjelpe hverandre.
Ned med hodet! Ikke se på meg!
Et liv for et liv - mitt for ditt.
Du holder tankene mine fra det som hender på utsiden.
-Et utakknemlig arbeid. -Min kone og mine døtre.
Hva sa du? Snakk høyere, Adam!
-Min kone og mine døtre... -Så du kjøpslår alt!
Det semittiske fenomenet i aksjon her ved føttene mine.
Dessverre er jeg bare Untersturm- führer, ikke regelmaker. Vi får se.
Rex!
Sett i gang, Adam!
Herlig, Adam. Spis nå!
Ingenting med klør eller labber. Seizling lovte.
Rom 285 er i observasjonsavdelingen.
Der har du ikke noe å gjøre. Gina sier at du sov på gulvet i natt.
Skal du knekke meg med en hund? Prøv, men som du ser, smiler jeg.
-Nei, faktum er at du gråter. -Sikkert...
Din idiot, det er vann. Jeg drakk vann på vei hit.
-Gjennom øynene? Du kan bedre. -Jeg er klar, Frankenstein.
Du vil visst eksperimentere, så sett i gang!
Men før du har kurert meg, vil du selv bli gal.
Døren til 285 er låst.
Hyggelig at du har det bedre, Adam. Men vi er litt opptatt her.
Ikke nå.
Du og jeg skal gråte sammen, og jeg skal drikke tårene dine.
Jeg elsker deg virkelig. Forstår du det, min elsk...
-Det fins regler, Adam. -Medfølelse. Nåde. Du er sykepleier.
Regelbrudd raserer systemet.
Vet du hvem som også holder på reglene? Kommandant Klein.
Det var fælt sagt!
-Jeg fornærmer bare dem jeg elsker. -Du behandler meg som en hund.
Det er sant, men sammen med deg mister jeg kontrollen.
Da jeg kvalte vertinnen, var det deg jeg tenkte på.
-Din jævel! -Gjør som jeg har lært deg!
-Nei, de hører meg. -Gjør det!
Ned på kne og kryp. Akkurat sånn!
Det lyder som en schnauzer. Jeg vil ha en ulvehund.
Det liker jeg.
Sånn, ja!
Du er avskyelig, skatt.
Jeg vil ha den tilbake når du er ferdig.
Da skal vi se hva det er slags dyr Gross har tatt hit.
Nå skal vi se hva du er...
Her får du ikke være, Adam!
Slem hund! Slem hund!
Få se på hånden!
Den forsto at jeg ville komme tilbake.
Inn med deg igjen!
For en stank! Den ligger i avføringen sin.
Men det gjorde ikke den apen av en pleier.
Slutt, Adam!
Din jævel. Din gale jævel!
Før Hitler hatet det øvrige Europa oss. Bare jødene elsket oss.
De trodde av en eller annen grunn at vi hadde felles skjebne.
To utstøtte, som deres sinnssyke Kafka sa.
Fra samme favn.
Ikke rart det ble rot da du ble spydd ut.
Adam! Ned!
Uten regler får vi kaos. Det vet jo du. Selv et sirkus har regler.
Kommandant, lastebilene der ute. Røde kors...
Ber Rex om fordeler?
Be dem ta tre ekstra fanger til Matsdorflager.
Rex har til oppgave å tjene og beskytte. Du skal trøste og more.
Hvem vet? Kanskje kan det redde et liv.
Ja. Takk.
Se her, Adam! Se hva jeg har til deg!
Den har blitt brukt av Dresdensymfonikerne.
Vi har tenkt oss om. Du skal få en ny oppgave.
-Fint, Adam. -Adam Stein?
-Fru Vogel... -Jeg har nyheter, Adam.
Ruthie lever i Tyskland. På et spesielt sted.
Spill, Adam!
-Du gråter, Adam. -Det er vann. Jeg har drukket vann.
-Drepte jeg ham? -Nesten.
Du må være forsiktigere. Vi trenger deg.
Hør her, Adam: Jeg har fått nok.
Om en måned, kvelden før purim 1962-
-kommer Abe Wolfowitz til å dø.
Jeg har sydd et svøp av laken. Ikke si noe til Gina!
-Ikke forlat meg i dette dårehuset. -Jeg mener alvor.
Han og jeg skal finne ut dette en gang for alle.
Jeg vil vite hvordan han kunne være så grusom.
Så jeg har tenkt å oppsøke ham. Du får skrive en minnetale over meg.
Min Naomi var et så vakkert barn.
Hun var ikke det minste lik meg, bare moren sin.
-Skriv, da, Adam! -Til hvem? Til Gud? Gud er til lunsj.
-Ikke nevn ham! -Du minner om rabbiner Lichtenstein.
I Stellring mente han at elendigheten vår-
-ikke var Guds verk, men Satans.
Men jeg sa at Kleins forbrytelser var Hitlers og Hitlers var Guds.
Hvil deg du, Adam! Vi gjør dette senere.
Ja, men vent, Wolfie... Skapningen i 285-
-bjeffer som en hund og lukter som en hund, men tennene...
Hva vet jeg? Det er bare en unge med et kjede rundt halsen.
-En unge? -Gross sier at ungen er farlig.
Han er Gross' spesialprosjekt.
Så du tror at du er den eneste...
Da kan jeg fortelle at det fins flere.
Jeg, for eksempel.
Jeg er skøyeren. Jeg er misfosteret, vidunderet...
Jeg er geniet.
Men ekte genialitet har sin pris.
Sangeren går til operaen, matematikeren løser universets gåter-
-men min begavelse var verdiløs-
-så jeg var øremerket for sirkuset. Tidsfordriv var min skjebne.
Og hundekjeden.
Det visste du ikke, hva?
I et helt år åt jeg fra en hundeskål og levde på alle fire.
Sov i hundegården og dret på bakken! Min herre lærte meg...
Sturmführer Rex!
Men hvor har gavene mine nå ført meg?
Kom hit! Vent litt...
La meg se...
Hunden som ikke er en hund, barnet som ikke er et barn.
Det var sånn de så ut i leirene.
Innsunkne kinn, tuberkuløse bryst-
-og fra sine mørke huler, øyne...
Syke av skrekk, men i live.
Adam.
Skam deg.
Dette er jo bare for overlevere. Så hva gjør gutten her?
Hva gjør du med kammen? Ikke gjør sånn med kammen!
Dr. Gross tok ham hit.
Han ulte og bet seg selv og var skitten.
Vi får ikke av kjedet.
Ingen får være galere enn jeg. Ikke du og ikke hunden.
-Du er ikke gal, du er syk. -Du er syk. Hunden er min overmann.
Han har lyktes på min bekostning. Han er Gross' stjerne.
-Jeg mener jeg har rett til å si... -At du elsker meg.
-Hvordan visste du hva jeg ville si? -Jeg kan lese deg.
Du elsker den aldrende og gale Adam Stein. Hvorfor?
En frisk Adam Stein interesserer deg ikke like mye.
Det er viktig at du vet det. Samme hvorfor, men mitt hjerte er ditt.
Du er en hore som jeg utnytter. Min husvertinne var den stille sorten.
Det var som å knulle smør. Å knulle deg er som å knulle en motorsykkel.
-Du er grusom, skatt. -Litt humor...
Det redder alt. Klein visste det.
Man kan utrydde flere undermennesker med humor og Zyklon B-
-enn med bare Zyklon B. Det er kombinasjonen.
Adam! Hva driver du med?
Din rakker!
Det er jo tross alt purim, og jeg kan skaffe en ny tannbørste.
Tilbake til arbeidet! Vi er snart ferdige.
Jeg syns fremdeles at han ser litt for frisk ut.
Syns du ikke?
Vi sverter øyenhulene dine.
Og...
Nå er du en fange. Se redd ut! Han er kommandant.
Herlig! En purim å minnes!
Kommandant, familien...
Du er en trøst, Adam. En livredder.
Før du kom, vantrivdes jeg.
Nå føles det bedre.
Bravo! Bravo, maestro!
-Adam! -I dag er du transcendent, Schwester.
Har du spart til bart? Den passer virkelig en kvinne.
Men er det ikke for varmt for ullunderbukser?
Jeg ba at du skulle komme tilbake, og det gjorde du!
Snilt av deg å dra en mann tilbake til fengselet når han trives utenfor!
Jeg tar oppdraget som din hellige buktaler.
Men nå skal jeg snakke med en mann om en hund.
Ve Israels hyrder, som røkter seg selv! Er det ikke hjorden de skal...
Unnskyld at jeg løp av sted sist. Jeg ble tørst.
Har de torturert deg? Var det Golomb, inkvisitoren med nøklene?
Eller Sturmführer Slonim? Meg kan du fortelle.
Du er den eneste jeg kan snakke med på dette gudsforlatte stedet.
Du er ekte, og for meg er det viktig.
Jeg kjenner lukten av en bløff på langt hold.
Og det gjør du også, ikke sant?
Du og Adam Stein er alene mot hele verden.
Du og jeg skal-
-gå en tur!
Jeg vet at du er en hund. Det er ikke noe å skamme seg for.
Slapp av!
Det der er bare skittentøy.
Da går vi en liten tur.
Se hvem som kommer her!
-Tror du at det er bra for gutten? -Det er en hund. Vis litt respekt!
Dette er Gina Grays fine rumpe.
Se hvem som kommer her!
Se på dem! Stakkarene har skorsteiner til hjerter-
-og Gross prøver å helbrede dem med meskalin, LSD, hypnoterapi.
Han vet at det er umulig. Seizling trodde at det var mulig.
Jeg trodde jeg kunne redde dem, men jeg har ikke lovet undre.
Gå, Arthur! Gjør opp ild et sted!
-Hvordan går det med strikkingen? -Du er slett ingen opprører.
Der borte står den som trekker i trådene dine.
I morgen foreleser jeg om dramaets historie-
-under tittelen "Whisky og dramaturgi". Prøv å komme!
-Er alle her? -Ja, det er vi.
Da setter vi i gang.
Hunder bjeffer, men en hund som bjeffer på en scene, er ingen hund.
Her har jeg en flaske. Jeg fyller opp, hever glasset og svelger.
Men drikker jeg eller spiller jeg en mann som drikker? Lukk øynene! Bra.
Et øyeblikk, Arthur. Du må registrere deg.
-Navn? -Du vet hva jeg heter, Schwester.
Nå holder vi oss til protokollen. Navn?
Arthur, Arthur Fine!
Fint, Arthur. Hvor var jeg, Schwester?
-"Men drikker jeg eller..." -Nettopp! Vi er skuespillere-
-i et drama som både forfatter og regissør har forlatt.
Likevel, folkens, kan vi ikke slutte. Forestillingen må fortsette.
Hva er dette? Han er full! Han drikker jo.
-Du er en løgnhals! -Sludder! Dette er vann.
Du av alle burde innse at jeg snakker om den nødvendige løgn-
-vi alle trengte for å overleve.
Jeg skal gi et eksempel.
Det er 1945. Det er mørkt.
En mann løper gjennom Nalibokiskogen med en cocktail, en molotovcocktail.
Ikke alle vet at krigen er slutt. Arthur Fine har rømt fra en leir.
Han har levd med Bielski-partisanene. Latter...
Hva kunne vi gjøre?
Men så kom du til Palestina, dette absurde teater.
Du giftet deg og fikk en datter.
Du iakttok en dramaturgisk regel: avbruddet. Det brant igjen.
Du lo da du satte fyr på huset ditt-
-din kone, din datter og deg selv.
På brannskadeavdelingen så fru Seizling Dachaunummeret ditt-
-og skjønte at du tilhørte hennes flokk.
Du... Teppe.
Det jeg vil si, er at mens tristhet fører til tårer-
-skaper latter glede.
Ikke bli så forskrekket! Le!
Uten latter hadde verken jeg eller dere overlevd der borte.
I rom 285 sitter en ung kjøter og ler av oss.
Tror han at han er bedre enn vi? Jeg skal sannelig sette ham på plass.
Gap nå høyt! Høyere!
Ikke spenn nakkemusklene! Rynk på nesen! Pust dypt inn!
Og le!
Høyere. Alle sammen. Høyere!
-Hva driver dere med? -Alle sammen. Jeg vet det gjør vondt.
Se på meg! Jeg er døende, men jeg kan le!
Slutt å le! Han er som en hund. Han er en støvelslikker.
Hva venter du av meg? Kom hit!
Nå tar vi av dette hundehalsbåndet!
-Blødninger, hovne armer og ben. -Det er nyrene.
Adam!
Gretchen!
-Pappa! -Prøv å finne Ruthie!
-Adam! -Pappa!
Spill! Spill!
Menneskene trenger sin marsjmusikk. Spill!
Drittjøde!
Hva i helvete er det?
Stille!
Han er ikke død.
Purim 1942...
SS gikk fra dør til dør og tømte gettoen.
Min Naomi - søte lille Naomi-
-var dronning Ester det året.
Jeg hadde sydd en kjole og laget en krone av en blikkboks.
Den kvelden snek vi oss ut.
Nazistene var et stykke unna, så vi hadde litt tid på oss.
Rett utenfor gettoen bodde en fru Marshack.
Jeg pleide å bøte hennes barns jakker.
I huset hennes var en kjeller-
-og under kjelleren var en kjeller til under en luke i gulvet.
Der klatret min lille dronning ned.
Da vi gikk derfra hørte jeg henne hviske:
"Hvorfor, pappa?"
I 13 måneder satt hun der.
Hun var et barn. Kroppen hennes vokste.
Og kronen, den jævla kronen tok hun aldri av!
Den hjerteløse blinde og stumme jævelen!
Hvorfor? Hvorfor?
Kom an, din tyrann! Hvorfor?
-Nå holder det! Du skader noen. -Dette er poenget, Tarshish.
Kjør meg inn, men la ham avreagere! La ham være!
Hvorfor, Gud?
Hvorfor? Hvorfor?
Gutten savner deg. Han trodde aldri du ville skade ham.
Si til ham at han har det bedre uten meg!
-Han så på da du skrev på maskin. -Dette er tøys.
La meg slippe det her! Jeg er trett. La meg være!
-Hva i Guds navn... -Ikke si noe! Jeg regner med deg.
-Ikke noe galskap. -Vent!
Ikke se sånn på meg! Jeg har vært syk - døende.
En nyre lakk hvit aske.
Vi er ikke bra for hverandre.
Det vil ikke fungere.
Vil du ha Olivettien min?
Skal du skrive en minnetale over meg?
Intuitivt av deg-
-men det er best at du bruker papir.
Vent litt! Jeg skal stille den på gulvet.
Nå kan du prøve.
Du er jo en liten maestro! Hvorfor sa du ikke det?
Du er en følende skapning, og da trenger du et navn.
Lurer på om det du skriver, kan brukes.
afdggdgd... Det har en gåtefull klang-
-men skal vi ikke ta noe litt symbolsk?
Vet du hvem du minner om? David. David Rex.
Jødenes konge og Adams avkom.
Messias' forgjenger, musiker, horebukk, blodtørstig kriger...
Bygde Jerusalem og førte Gud dit i en slags kasse.
Lenge leve Davey, hundenes konge.
Purim, gledens dag... De vil at vi skal kle oss ut.
Istedenfor Haman fikk vi Hitler.
Guds logikk er ikke vår. Hans veier er uransakelige.
-I 2 000 år har vi hatt selskap. -Og så pusset han Rex på oss.
Likevel tror du, herr Wolfowitz. Og Adam.
Tiradene deres er intet annet enn trosmanifester.
-Har jeg sagt det? -Ja, jeg noterer.
Snart, Adam...
Gi ham noen rester, Schwester. Evolusjon krever arbeid.
Han har gått en million år fremover. Nå skal vi jobbe.
-Hva skriver han? -Poesi, ekte poesi.
Blum og fru Lipowitz, stikk innom sirkuset mitt-
-så får dere se Olivettis mirakuløse avkom. Fot!
-Adam! -Fot.
Kom nå, David!
Vent! Jeg var først.
Vi var i fru Marshacks kjeller.
I 13 måneder satt hun der, Adam.
-Hva blir det om man regner på det? -13 måneder...
390 dager, 9 360 timer...
561 600 minutter satt hun der-
-og ventet.
Gode Gud. Hvorfor?
Måtte spørsmålet hans snart bli besvart.
Undertegnet av Abe Wolfowitz.
Så leser du Kaddish og serverer forfriskninger.
Du har levd, det er det eneste som betyr noe.
Sirkuset er her.
Stig på, stig på! Se så spent Rachel er!
Takk skal dere ha. Stig på, Arthur!
Les utenfor!
Mine damer og herrer, meine Damen und Herren...
Her er din store sjanse. Klar?
La meg presentere hundenes konge, König der Hunde...
David!
Bravo! Bravo!
Beskjedene fra Davey.
Til deg.
AT&T har gått opp med 300 poeng. Bravo, Adam!
Han taler i tunger! Når, Adam? Når?
Hva er det? Han hamrer bare ut sprøyt.
I to måneder har vi bearbeidet gutten.
Så kommer Adam, og du smiler som om du har oppdaget penicillin.
-Adam deler nok på berømmelsen. -Vær så snill, Nathan!
Adam er ustabil.
Han burde låses inn og medisineres, men han går som han vil-
-drikker og omgås med oversøsteren.
Les!
-Hva da "les"? -La meg ta hånd om Adam!
"Gina Greys fine rumpe."
Vet du hva? Skal vi la pasientene helbrede hverandre?
Så kan vi to spille kort.
Det er det lureste du har sagt.
Flott! Her har vi hundenes konge!
Ikke et opp papiret! Au!
Hold opp med dette! Du er ingen hund.
Vet du hvorfor jeg kom tilbake? Jeg kunne ha dødd.
Hjertet mitt var blokkert. Slonim hamret på meg og ropte navnet mitt.
Jeg hindret dødens engel i porten. Vet du hvorfor?
Jeg ville treffe deg igjen.
Det var derfor.
Jeg elsker deg, barnet mitt. Men om du holder i meg, styrter vi sammen.
Zyklot 17. Det hadde nok Rex foretrukket.
Russerne vil skyte ham som en hund. Opp med deg, jeg skal vise deg noe.
Baron von Hamdung. Er navnet kjent? Jernverk, sjøfart, petroleum.
Etter krigsutbruddet ble han anklaget for forræderi.
Alt han eide - bankkonti, inntekter - ble nasjonalisert.
En skarp SS-revisor - da trodde jeg at jeg var skarp-
-tok seg av det. Han steg raskt i gradene.
Men én saksmappe la han til side.
Faktum er at han stjal den, og ingen savnet den.
Pattons tredje armé har gått over Donau, og russerne har nådd Berlin.
Dette er slutten. For meg er dette dokumentet verdiløst.
Men du og jeg hadde en avtale - et liv for et liv.
Her er von Hamdungs testament. Retten til alle hans eiendeler-
-og du er enearving.
Du har vært en god hund.
Jeg kunne ha reddet familien din, men det hadde vært vanskelig.
Jeg ville blitt tvunget til å forklare meg.
Gjør det!
Så det er liv igjen i den gamle klovnen.
Berlin, tidlig 50-tall
Von Hamdungs bolig
Jeg åpner.
Er Adam Stein hjemme?
Herr Herman Lichtenstein.
Velkommen til Valhall, rabbiner.
Adam, se på oss!
-Hvordan er dette mulig? -Det er bare dynamitt.
De bygger en leiegård ved siden av, men på min tomt bygges det ikke.
Så du har hørt om von Hamdung. Hvordan fant du meg?
Du er Tysklands eneste jøde. Du er i aviser og filmaviser.
Et spørsmål...
Din eldste datter, Ruthie.
Prøvde du å finne henne?
-Det er en fryd å se deg, rabbiner. -Jeg er lei for det, men jeg må...
Hun er død. Akkurat som jeg. Hva er meningen?
Men om du må vite, så... Ja, det gjorde jeg. I fire år.
Jeg søkte. Jeg lot von Hamdungs blodpenger gjøre nytte.
Men så gikk det opp for meg at om hun var i live-
-lette hun ikke etter meg. I år hadde hun vært 25.
Hun hadde hørt om hennes berømte far som en gang var hund-
-og nå ikke er noe særlig.
Og hvem kan klandre henne om hun velger å tie?
Vi overlevde. Det er ingen for- brytelse. Å klandre deg selv er det.
Hør på meg! Hun lever.
Etter krigen giftet hun seg med en italiener. De bor i Israel.
-Heinz! -Hun lever som kristen i Haifa.
For tre uker siden kom hun på sykehus, og de kontaktet oss.
-Sykehus? -Nazistene skadet henne.
Både på kropp og sjel. Men hun overlevde.
Og nå, Gud være lovet, skal du bli morfar!
Det er på tide at du snakker med henne.
Om ikke for å bli tilgitt, så i alle fall for å gjøre deg hørt.
Frekt av deg å komme hit til min sarkofag.
Heinz, hent pistolen min!
Hennes navn og adresse... Ikke straff deg selv!
Hvorfor blir du i Berlin? Hva er det som holder deg her?
Du er ikke død ennå, Adam.
-Så varmt det er! -Det er jo et drivhus.
-Hva er det han dyrker? -Meloner, tomater, krydderurter.
Du har tenkt på Gretchen i dag.
Du har ingen rett til å tenke på Gretchen.
Hun trodde på meg selv når jeg rotet rundt. Du tror ikke på noen.
-Jeg tror på deg. -Du lyver!
La være!
Det er bare du som får kontakt med ham. Stakkars barn!
-Han er ikke et barn, men en hund. -Han bruker skrivemaskin.
Han bjeffer ikke lenger. Du har gjort ham til et barn.
Han var ikke menneskelig, men det er han nå!
Vent litt!
-Er du sjalu? -Får jeg ikke det? Jeg er sjalu.
Jeg er sjalu på gutten, og på Gretchen.
Før var vi så ofte sammen.
Jeg bjeffet for deg. Jeg kan fremdeles bjeffe.
Du er ingen hund, Gina! Men en tispe er du.
Slutt å bjeffe!
Du skal ikke komme mellom oss.
Dette barnet er mitt. Vi er to hunder i ørkenen.
Masken hans er borte. Han vil ha min kraft, men vi er ikke ekte hunder.
Han er et barn. Han trenger kjærlighet.
Ikke legg deg opp i dette!
Bli med nå, gutt! Nå skjer det.
Stå opp ved gjerdet og hold i det! Alt er din feil.
Alt har jeg gjort for deg, så nå skal du få gjøre noe for meg.
Hund! Kom igjen! Schnell! Har du vært på sirkus noen gang?
Bjørner. Hester. Løve. Hver eneste skapning på jorden kan stå på to ben!
Du er ingen hund, og du er ingen gutt.
David, sånn ja. Gjør det nå! Gjør det!
-Han er et barn, Adam. -Jeg ba deg la oss være i fred.
Så hva er du? En øgle? Blodigle? Rotte?
Ja! Sånn! Nå holder det.
-Nå kan du krype sammen igjen. -Nei, han kan jo!
Hore, la meg være! Det holder for i dag. Ned med deg!
Jeg orker ikke mer. Jeg dør.
-Vær så snill, ti stille! -Se på meg!
Se!
-Hjelp til! -Jeg har ham.
Sånn ja. Du klarte det.
Du er et menneske. Mennesket vårt.
David!
Kom igjen, gutt! Du klarer det.
Herregud, Adam!
Haifa, Israel, tidlig 50-tall
Dra tilbake til Europa, din såpe!
Jeg heter Adam Stein. Jeg søker min datter Ruthie.
Joe Gracci. Stig på!
Hyggelig å treffe deg.
Forstyrrer jeg?
Vil du ha kaffe?
Du bør nok gå nå. Takk for blomstene.
Da går vi ut. Vi går ut!
Da...
Da hun hørte hva du hadde gjort, døde hun første gang.
Og så døde hun om og om igjen! Så du var kommandantens leke?
Lekte mens kone og datter ble gasset! Vet du hva de gjorde med Ruthie?
-Hvor er hun? -Hun vil ikke ha deg der!
Vi kjenner til deg. Du levde på nazistpenger.
-Jeg finner graven på egen hånd. -Du kan bare våge! Jeg kjører deg.
-Gi en pfennig! -Her borte er det.
De begraver dem sammen når de er så unge.
Det var forresten en gutt.
Det er rart...
Jeg så henne aldri le.
Datter av en klovn, men hun lo nesten aldri.
Nå?
Du var visst litt av en artist i gamle dager.
Sett i gang! Få henne til å smile nå!
Kom igjen, pappa!
Gjør noe morsomt for din lille jente!
Så fant jeg et hjem i ørkenen.
Rebecca Seizling tok selv imot meg. I meg så hun en elsket hundevalp.
Men hun trakk det korteste strået. Jeg levde videre, mens hun døde.
En guttsom tross alt ikke er en hund.
Gi en pfennig!
Ikke vær redd, Ruthie!
Nok!
Purim! Feirer dere purim?
På grunn av det kreket Haman? Alle tårene, da?
Og hvem betaler alle tenner, all såpe, skinn og ben?
Ufødte barn? Uskrevne bøker? Ugjen- gjeldt kjærlighet? Ubrukte senger?
Er du den guden som sender ut alle stormtroppene?
-La meg vise! Hvem er du, Schwester? -Rachel Schwester.
-Hva står det på armen din? -61345.
-Så hvem er du? -Jeg er 61345.
-Og du, Blum? -24225.
Hvem er vi? Rull opp ermene deres!
Opp med armene, som Zelda har gjort i alle år!
Og smil! Det gjør ikke vondt lenger. Hold opp armene!
I kveld er vi en armé av armer.
Rop ut numrene deres og vis at vi ikke er døde!
Vis deg!
Adam!
Ned på alle fire, Adam! Det er morsommere sånn.
Adam Stein! Den morsomste mannen i Tyskland.
Hva gjør du her?
Trodde du at du ville bli kvitt meg så lett?
Jeg har vært her hele tiden og er en del av deg. Du førte meg fra Berlin.
Du tok meg med på båten.
Du bar meg med ut i ørkenen i kofferten din.
Hva søker du, Adam? Søker du Ruthie?
Du var ikke til større nytte for din kona og dine døtre.
Jeg trenger deg ikke lenger.
Det fins bare deg og meg.
Vi er én og samme.
Vi har uoppgjorte forretninger.
Er det ikke tid for teppe?
Har ikke Adams sirkus pågått lenge nok? Gjør det nå!
Gjør det! Gjør det, så slipper du meg!
Det er den eneste måten.
-Gjør det! -Nein! Det er det ikke.
Jeg trodde at du hadde forlatt meg.
Jeg har vært her hele tiden.
Du stakk av.
Nå er jeg tilbake.
Seizlinginstituttet fortsetter som før.
For Rachel Schwester, Arthur og de andre går livet videre.
Men Abe Wolfowitz fikk rett i sin profeti.
Han døde i søvne som han hadde spådd.
Siden jeg forlot instituttet, har Gina Grey aldri besøkt meg.
Da jeg hadde frisknet til, var Adam Stein begravet for henne.
Dr. Nathan Gross, som hadde klokkertro på at jeg skulle bli bra-
-vil jeg savne.
David flyttet samme vinter hjem til en slektning.
Gross har forsikret meg om at slektningen er en pålitelig borger.
En som kan gi gutten et liv som jeg ikke klarer.
Jeg savner min Davey.
Han skriver til meg, og jeg skal snart besøke ham.
Men nå har han sitt eget liv-
-og han har et hjem å vokse opp i.
For min egen del har jeg blitt en vanlig mann.
Jeg vendte tilbake til Ruth Edelsons pensjonat.
Jeg fremkaller ingen sykdommer, og jeg kan ikke ta livet mitt.
Jeg bærer ikke lenger Klein inni meg.
Jeg bor i en vakker dal-
-men alle høyder er for alltid borte akkurat som de skremmende ørknene.
Jeg passer meg for ilden av frykt for å bli brent.
Jeg trivesmed det rolige livet som frisk-
-men det mangler storslåtthet og sann lykke.
Likesom den tunge tristhet som skjærer i hjertet.
Tekst: Jan-Tore Egge www.primetext.tv