NETFLIX PREZINTĂ
Sunt 24 de grade în însoritul San Diego,
iar piesa numărul unu a zilei e tot „Blush” de Koop.
Simt cum mă privești
Ar trebui să te fi obișnuit
Vrei să m-alungi, nu te ferești
Presiune nu mi-ar fi trebuit
Ceva îmi spune că n-ar trebui să te las
Ceva îmi spune că nu știu…
E ziua mea!
Chiar m-am străduit enorm
Să-ți arăt ce faci din mine…
Da!
O petrecere improvizată cu cea mai bună prietenă din clasa întâi!
E ziua ta!
Hai, mișcă-te, lasă-te în jos!
Ador cântecul, dar mi-e foarte foame.
Ajută-mă cu ceva!
Ce părere ai? Farmecul sau criza sfertului de viață?
Acum, te asortezi cu lampa, deci…
- Ar ajuta o pălărie? - Nu.
Nepoliticos!
- Ține! - Mersi.
Vom începe Cassie-bairamul mergând la clubul
unde am petrecut după-amiaza decorând zona VIP.
- Am o idee nebunească. - Te ascult.
În loc să ieșim de ziua ta, ce-ar fi să stăm acasă,
să ne îmbrăcăm în colanți, să facem puzzle-uri
și să comandăm tăieței?
Nu stăm acasă. E ziua mea.
Trebuie să mă distrez în stil mare.
Te-ai distrat în ultimii patru ani. Poți sta o noapte acasă.
N-am mai făcut puzzle-uri de mult. Uită-te la Mona!
Îi lipsește zâmbetul și e cam deprimant.
Nu renunț la petrecere. E tradiție. Prietenii mei așteaptă asta.
Prietena ta cea mai bună va avea o săptămână grea.
Am fost aleasă asistentă de cercetare.
Vom studia dinți fosili de marsupiali.
Nu înțeleg ce înseamnă asta, dar felicitări!
Mai sunt doi asistenți, deci nu e mare…
E mare lucru. Ar trebui să sărbătorești.
Fiindcă, ia ghicește! Astă-seară e sărbătoare!
Mă voi schimba. Din nou.
Schimbă-te și tu! Ne vom distra.
Plecăm cam într-o oră.
Te iubesc, prietena mea de când aveam șase ani!
Bine.
- Ți-am spus ce drăguț arăți? - De vreo 19 ori. Am înțeles.
Fiindcă am vorbit serios de fiecare dată.
Mulțumesc, Cassie. Cine mai vine în diseară?
Vin Kayla, Maddie.
Te muți aici?
BUCĂTĂRIE
Bună!
Sigur că te muți. Nu știu de ce am spus asta.
Bună! Suntem vecinele tale.
Sunt Cassie. Colega mea liniștită, dar foarte inteligentă, e…
Lisa.
Stau toată ziua cu oase de dinozauri,
așa că nu-s prea obișnuită cu oameni.
- Bine. - Lucrează la Muzeul de Istorie Naturală.
Eu compun muzică pentru jocuri video toată ziua,
deci nu e multă interacțiune umană nici pentru mine.
Scuze, sunt Max.
În mod normal, v-aș strânge mâna, dar sigur aș scăpa astea
și am mare nevoie de ele.
- Permite-mi să-ți deschid eu ușa! - Genial. Super.
Super.
Trebuie să plecăm, dar bun venit în cartier!
- Da, mersi. Pe curând! - Da.
- Nu te uita așa! - Nu mă uit nicicum.
- Faci pe pețitoarea? - N-am spus asta.
Dar să știi că am observat o scânteie.
Chiar așa?
Nu, n-a fost nimic.
Mă concentrez la muncă acum și n-am timp de altceva.
Nici de vecinul nou, cu accentul lui drăguț?
Eu nu-s ca tine.
- Bine. - Nu!
Tu poți avea și viață socială. Eu, nu.
Organizez petreceri. Face parte din meserie.
Am o cale de urmat.
Îmi fac treaba ca asistentă, sunt promovată ca cercetătoare pe teren,
apoi lucrez cu paleontologul preferat.
Ți-o prezint pe amica mea, Distracție. Nu știu dacă vă cunoașteți.
BRUTĂRIE
Să termin cu astea întâi!
Tatăl Yoghin o ia razna. Publică o poziție nouă zilnic.
- Mi-a plăcut poziția ciorii. - Nu-l încuraja!
Nu doar eu. Ai văzut câți au apreciat studioul lui de yoga?
Știu. Am auzit de la toată lumea cât de minunate sunt cursurile lui.
Să mergem și noi!
Nu, mersi.
Am avut parte de destulă yoga cât să-mi ajungă o viață.
E drăguț că e pe rețelele de socializare. Parcă vrea să ia legătura cu tine.
Da, îl iubesc, dar e tatăl meu, nu amicul meu.
Îmi plac viețile noastre separate.
Dacă i-ai scrie un singur comentariu, s-ar bucura enorm.
Bine, îi ofer o apreciere, dar nu comentez. Mulțumită?
E începutul celui de-al 19-lea Cassie-bairam.
Va fi cel mai tare!
Hei, Bob!
Bună, Cassie!
- Mulțumesc. - Bun venit!
E persoana mea preferată. O iubesc enorm.
A venit Cassie!
- E foarte drăguț. - Bună!
La mulți ani, Cassie!
CASSIE-BAIRAM
La mulți ani!
- Mă bucur să te văd. - Nu e ziua mea, Jeremy.
Sunteți cei mai tari!
Da!
Cassie! Bea!
- E cântecul nostru. E Koop! - Da.
- Să dansăm! - Bine.
Haide!
Hai, fato! Să te văd!
Hai, Lisa!
Da!
Da, Cassie!
Zbor!
Atenție! Te lovești!
Bea!
Să beau? Asta vreți? Bine.
Mai mult!
Ce distracție!
- Tu! - Ai tot băut.
Fiindcă îmi tot dădeai pahare!
Ești nebună! Nu țin pasul cu tine.
Următoarea oprire e casa lui Roddy.
Am închiriat un tobogan care duce de pe acoperiș în piscină!
Ce e?
Vrei să pleci acasă, nu?
Nimeni n-ar observa dacă ne-am furișa acasă acum.
Eu aș observa!
Știi că oamenii ăștia sunt groaznici, nu?
Încearcă să se distreze, ceea ce ar trebui să faci și tu!
Îmi place să mă distrez.
Dar cu oameni cărora le pasă dacă aș păți ceva
sau care m-ar plăcea fără să închiriez un tobogan periculos.
Doar nu ești invidioasă!
Nu-s invidioasă pe cei care par modificați pe calculator.
Mi se pare că ești invidioasă!
- Haide, Cassie, să mergem! - Bine, o secundă!
Ești diferită când ești cu ei.
Cum adică?
Ai senzația că nu valorezi nimic, dacă nu sari în ochi.
Măcar îmi fac prieteni și nu mă ascund la birou.
Fiindcă viața nu presupune doar petreceri
și familiarizarea cu toți barmanii!
Începem. Viața mea nu e importantă fiindcă socializez.
Nu înseamnă că nu muncesc din greu dacă nu-s cercetătoare.
- N-am zis asta. - Asta crezi!
Observ cum te prefaci interesată de evenimentele organizate
și cum comentezi că nu-s mereu acasă.
De parcă tu mă înțelegi pe mine!
Spune-mi cu ce mă ocup!
Lucrezi la muzeu.
Dar ce fac acolo?
Nu înțeleg chestiile alea!
Eu nu înțeleg chestiile tale.
Tipic.
Nu mai ieșim împreună.
Doar noi două.
Suntem ocupate. Va trebui să ne organizăm mai bine timpul.
Nu știu. Nu cred că prietenia ar trebui să fie obositoare.
Eu nu gândesc așa, Lisa.
Dar se pare că tu așa gândești.
E bine.
Nu vreau să rămânem prietene din obișnuință.
Sunt… o obișnuință?
Atât? Spui așa ceva, apoi pleci?
Poate că e timpul să recunoaștem că ne-am dezobișnuit una de alta.
Cine e pregătit să meargă la Roddy?
Haideți! Scuze pentru mai devreme.
Monei îi lipsește zâmbetul.
Uite o piesă!
Pun asta aici.
Așa se rezolvă.
Vai, nu!
Nu.
Ce proastă sunt!
TOTUL DESPRE ACOLO SUS
RĂSCRUCILE DINTRE LUMI
Bună!
Scuze!
A ajuns pe internet?
Te-ai trezit!
Bun venit!
Stai liniștită! E cercetare. N-a ajuns pe internet.
Eu sunt Val. Voi fi supraveghetoarea ta în tranziția asta.
Mă bucur să te cunosc, dră Cassandra Adeline Garcia.
Conform notițelor mele, ți se spune Cassie. Ai 25 de ani…
În câteva zile.
Părinții: Howie și Sofia, divorțați.
Născută în 31 mai, decedată în 25 mai.
Decedată?
Îmi pare rău. Decedată în 26 mai.
Cine ești tu?
Eu sunt Val. Sunt îngerul tău păzitor temporar.
Nu arăți ca un înger. N-ar trebui să ai halo?
- Sunt doar pentru ocazii speciale. - Aripi?
Nu, le-am retras acum multă vreme.
Nu se poate așa ceva.
Eram cu prietenii mei.
Știu! Am băut șampanie cu fulgi de aur în ea.
Uneori, te face să halucinezi. Acum, halucinez.
Nu. Nu e o halucinație. Partea asta e mereu grea.
Cum să spun?
Da, ai murit.
- Nu mai spune asta! - Ai văzut și tu…
- Am murit în baie? - Da.
E din ce în ce mai rău!
Uite, totul va fi bine.
Vestea bună: s-a terminat partea cea mai grea, acum că ai mu…
Că nu mai trăiești.
Nu e nevoie să mai suporți neplăcerile omenești
ca inima frântă sau cu durerile premenstruale.
Viața de apoi e ca o zi lungă la SPA.
Dacă ai noroc, poate dura o eternitate.
Deci, am ajuns sus?
- Ei bine… - Am coborât? Sunt jos?
Ești la mijloc. Îi spunem „Între-lumi”.
Adică, nu la VIP?
Sigur. Asta e sala de așteptare personală. E spațiul unde te simți în siguranță.
E proiectat special pe gustul tău, ca tranziția ta să fie mai confortabilă.
Toți cei care mor ajung Între-lumi?
Nu. Poate că ar trebui să-ți dau o broșură.
Nu am nevoie de broșură. Spune-mi tu!
Nu poate fi mai nebunesc de atât.
Între-lumi e pentru cei care au treburi neterminate pe Pământ,
ca tine.
Ce treburi neterminate?
Primești o a doua șansă ca să te împaci
cu o listă de oameni,
iar dacă reușești, ești trimisă Acolo Sus.
Dacă nu, e…
Doar că… Da, știi tu…
- E… Da. - E…
Da.
Dar credeam că e pentru criminali și cei care n-o plac pe Beyoncé.
- Fac parte cu mândrie dintre fanii ei. - Da.
Nu, e un sistem cu niveluri. Da.
Vrei Acolo Sus. Crede-mă!
Ești gata să-ți vezi lista?
Acum? Nu. Nu sunt gata.
Parcă am mers cu un montagne russe cu spatele și legată la ochi.
Te obișnuiești.
Stai, suntem acasă la tata.
Bună, tată!
Bună!
De ce nu răspunde?
Nu te vede și nu te aude.
Nu doar el.
Poftim? Nu, nu se poate.
Nu putem risca să-i speriem pe oamenii de pe Pământ. Sunt fragili.
Hei! Tată!
Sunt eu, Cassie. Preferatul și singurul tău copil.
Pe mine nu mă lăsa să mănânc prostii.
Ce se întâmplă?
Și de ce e așa de multă mizerie? Asta…
nu-i stă în fire.
E Tatăl Yoghin. Trăiește sănătos,
își face propria kombucha.
De cât timp am murit?
Val, de cât timp?
- De un an. - Un an?
Parcă a trecut o zi.
Timpul e altfel acolo.
Poate trebuia să iau broșura.
Ultima oară a fost așa când a plecat mama.
După ce…
ai răposat,
el a renunțat.
Când l-ai văzut ultima oară?
Nu știu. Am…
Tot am vrut să-l vizitez, dar am avut evenimente.
Am apreciat o poză de-ale lui. Se pune?
Da.
De asta e pe lista mea?
E în doliu.
Are nevoie de ceva care să-i redea speranța.
Spune-mi ce să fac!
Ar trebui să vezi restul listei.
Lisa? Serios, Val? Nu, mersi. Nici să n-aud.
Sigur că poți să auzi. Nici nu s-a pus problema asta.
Dar dacă mă omor cu firea cu tata? Ai înțeles ce vreau să zic.
Mă prefac că ea nu e pe listă.
De ce te temi să-ți revezi prietena bună?
Fosta prietenă bună. Nu mă tem.
Doar că s-au petrecut multe.
Nu știu dacă vreau. Unele prietenii se termină.
N-ar trebui să aleg cine e pe listă? E viața mea de apoi.
Se ascunde în munca ei de când ai murit.
Mereu pleacă ultima de la serviciu.
Ce-ar fi s-o sărim pe Lisa și să trecem la următorul?
- Accept orice, nu mă plâng. Jur pe roșu. - Nu. Nu fac asta.
Dar îți arăt cine urmează pe listă.
Să fie Koop!
Cum faci asta?
Poți și tu. Face parte din dotările îngerești de bază.
Te concentrezi asupra locului, pocnești din degete sau dai din cap.
Unui înger îi place să facă cu ochiul.
Personalizează mișcarea! Și ai ajuns.
Deci, pot merge oriunde?
Nu, nu oriunde.
Te poți teleporta doar în locurile unde e nevoie de tine.
Fără ocoluri.
- Am înțeles. - Bine. Acum, înapoi la listă.
- Nu știu dacă sunt pregătită. - Morgan, mai încet!
Așteaptă-o pe mami!
Ce rapidă ești acum!
- E… - Mama ta.
N-am mai sunat-o de când ne-a lăsat.
E Sofia pentru mine.
E sora mea vitregă?
N-am cunoscut-o.
Deci ai niște treburi neterminate.
Putem pleca, te rog?
Sunt doar trei nume.
Nu sunt ușoare.
Poți face asta, Cassie.
- Am încredere în tine. - Doar tu.
Ai cinci zile pe Pământ până la ziua ta ca să termini lista.
Stai, cinci zile?
De ce nu? Știi ce? Ce-ar fi să le reducem la două?
Și mai bine, ne descurcăm cu una!
Gândește-te că e Cassie-bairamul, ediția din viața de apoi!
E… E Cassie…
Nu, ai dreptate.
Bine.
De fiecare dată când vei avea sufletul împăcat, va dispărea un nume.
Cum să fac asta dacă nu pot comunica?
Vei găsi tu o cale.
Pot să trimit mesaje? Să scriu pe Twitter? TikTok?
Nu, nu și cu siguranță nu.
Măcar am superputeri, cum ar fi controlul minții?
Doar la nivel de înger păzitor.
Trebuie să înveți să iei legătura cu cei apropiați.
Și dacă nu pot?
Sunt aici, dacă vei avea nevoie de mine.
Dar nu între 12:00 și 16:00.
Glumeam. E o glumă.
Uite, voi fi mereu aici pentru tine.
Mai ai întrebări înainte să începem?
Ei bine,
de fapt, eu…
Mă întrebam…
Da, știu la ce te gândești.
Și da,
poți schimba garderoba.
Închizi ochii și îți imaginezi ce vrei să porți.
Dar ai voie să faci asta doar o dată pe zi,
așa că profită!
E foarte sclipitoare.
Asta e partea mea preferată de aici.
CINCI ZILE, 24 DE ORE 00 MINUTE, 00 SECUNDE
Cred că e timpul să încep.
S-o cheme cineva pe Marie Kondo! Aici nu-i nimic care să aducă bucurie.
LISA, SOFIA, TATA
Lisa mai întâi.
Super.
Intru direct în pâine.
Bine.
Ce ar face Val?
Am reușit.
Ce mama tocilarilor e aici?
Cine ești și ce ai făcut cu camera mea?
Bună!
Vecinul drăguț încă locuiește aici. V-ați îndrăgostit?
- Bună! - 'Neața!
- Abia acum ai ajuns acasă? - Da.
Fac coloana sonoră a unui joc
despre vikingi zombi post-apocaliptici, pe motociclete.
Pare jalnic când spun asta cu voce tare,
dar chiar e mișto
dacă-ți plac vikingii post-apocaliptici, care merg pe motociclete.
Te duci devreme la muncă. N-am ceas.
Da, mie…
Mie îmi place să ajung înaintea tuturor. Liniștea e…
Liniștitoare.
- Exact. - Da.
- Tu înțelegi. - Sigur.
- Da. - Da.
Sper că, într-o zi, când programele noastre se vor sincroniza,
vom putea ieși împreună?
- Da. - Da?
- Bine. Bine, da. - Da.
- Da, mi-ar plăcea. - Genial.
- Bine, am plecat. - Da.
- O zi bună! - Mulțumesc. Și ție.
- Mă bucur că te-am văzut. - Pa!
A trecut un an și tot n-ai ieșit cu el?
Bine că m-am întors!
Ținând cont de cearta noastră, n-a fost chiar cea mai fericită sincronizare.
Mai ești supărată pe mine?
Știu că ar trebui să fiu supărată pe tine, dar simt că nu e bine.
Când s-a deschis brutăria?
Urăsc când rămân în urmă!
'Neața, Emme! Ce faci?
Bună! Comanda ta te așteaptă.
Măi să fie… Emme, mă răsfeți.
Cine e? Îți cunosc prietenii, dar pe ea n-o știu.
- Bine. - Iată!
Ce miroase așa?
Lucrez la o rețetă de negrese. Sunt abia scoase din cuptor. Vrei una?
Întotdeauna voi fi cobaiul tău.
Cum merge treaba? Simți că te-ai mai obișnuit cu locul?
Merge bine treaba.
Tot n-am văzut mare parte din oraș. Ar trebui să ies mai mult.
Patiseriile nu-s un subiect grozav.
Nici oasele.
Aș vrea să dau o petrecere aniversară pentru brutărie.
- Ar fi grozav. - Ai grijă! E fierbinte.
Bine.
Mi-e dor de negrese. De ce n-am murit de la ciocolată?
E incredibilă.
E făcută cu dragoste. Și agavă.
Trebuie să muncesc, dar mersi. Pe mai târziu!
- Ciao! - Pa!
Pa!
Cum merge cu lista ta?
Ești genul tăcut, nu?
Deci…
asta e viața ta acum.
Bine.
Ai ajuns înaintea mea. Iar.
Agitată.
Ai consumat ceva?
Data viitoare, adu-ne și nouă!
Da.
- Ce vrei, Raj? - Ai aflat?
Ce să aflu?
Dr. Redding organizează săpături la Hell's Creek în vară
și caută un cercetător de teren junior.
Stai, dr. Marion Redding? Glumești?
Nu doar atât, dar maestra însăși va veni
și va ține interviuri. Urmează să mă înscriu în…
camera de relaxare.
Foaie de înscriere.
Învechită metodă! Dar îmi place.
Ce mai aștepți? Scrie-ți numele!
L-i…
Multă concurență, nu?
Și alege doar o singură persoană.
Cred că știm cu toții pe cine.
R-a-j. B-r-i-t-t-o.
Patru spații rămase.
Nu-l asculta! Vrea să te intimideze în cel mai jalnic mod.
Mă înscriu mai târziu.
Am mult de lucru, așa că nu mă pot gândi la asta acum.
Sigur.
Renunți?
Succes garantat, Britto.
Ce-i așa de important?
Am lăsat un fermier în sala de așteptare cu tematică de grajd. Ești bine?
E despre Lisa!
E tare încăpățânată. Nu cred că am șanse de reușită.
Nu pare să-mi ducă dorul. Nu există vreo urmă că am existat.
Să vezi! M-a înlocuit o colegă care pare fan al dark web-ului.
- De ce nu spui nimic? - Ai spus suficient pentru amândouă.
Știu că e greu să te întorci,
dar nu ești uitată.
Nu știu ce să zic.
Dacă nu te mai gândești doar la tine și te uiți atent,
vei afla că are nevoie de tine.
De ce dormi?
Ratezi tot ce se întâmplă în lume.
Lisa, trezește-te!
Trebuie să vorbim.
Lisa, trezește-te!
Trezește-te!
Haide, Val! Nu e corect.
Cum să fac asta dacă ea nu mă aude și nu mă vede?
Am nevoie de puțin ajutor!
Piper, dă mai încet jocul!
Încerc să dorm.
De ce nu mă lași să dorm?
- Ce se întâmplă? - Nu știu.
Dar a mers!
N-ai ce căuta aici. Nu.
Mă poți vedea?
Ăsta e un vis. Poate un coșmar. Munca a fost stresantă.
Mă și auzi?
N-ar trebui să se întâmple asta.
E grozav. Și nebunesc, dar mai ales grozav.
Nu ești aici. Nu. Ai murit.
Da, a fost nasol.
Nu cred în orice ai fi tu.
Nu-s ceva înfricoșător! Sunt un înger păzitor. Nu oficial.
Așa am înțeles eu. Funcțiile nu sunt importante acum.
Mă voi întoarce.
Nu într-un mod amenințător! Ci unul bun.
E plăcut să pot vorbi iar cu tine.
Te rog, pleacă! Te rog…
Scuze că întrerup, dar să vezi ce s-a întâmplat! Lisa…
Te aude și te vede. Da. Toată lumea știe. Ești la modă.
Am auzit zvonuri, dar n-am mai văzut.
Înainte, era destul de ușor să intri în contact,
dar, acum, e aproape imposibil, fiindcă nimeni nu mai e atent.
S-a întâmplat.
Clipa când prietena te privește terorizată nu se uită.
Toți se holbează de parcă aș fi inorog.
Asta e Bârlogul Îngerilor. E centrul de comandă dintre lumi.
Inorogii sunt în altă zonă.
O carte? Serios?
Da. Cum să nu iubești cărțile?
Bine.
MĂ VEZI CE URMEAZĂ?
Aici.
Da. Aici.
Bine. E destul de rar.
„Spiritul poate influența lumea materială
doar când e văzut de subiect.
Se întâmplă mai ales în cazurile
în care cei implicați au avut o legătură tare strânsă.
Li se mai spune suflete pereche sau spirite înfrățite.”
Deci,
s-ar putea să fie o problemă de sistem
sau e așa doar în cazul vostru.
- Ar trebui să testăm. - Bine.
Haide, vorbește cu cineva! Să vedem ce se întâmplă!
Așa. Bună! Care-i treaba?
Haide!
Bună! Ce mai faceți?
Alo?
Doamnelor! Îmi plac pantofii tăi.
Nu? Nimic?
Bine. Nimeni nu răspunde.
De obicei, eu sunt sufletul petrecerii, nu stau pe margine. E… ciudat.
Ești cam veselă ținând cont că ai de rezolvat o problemă.
Câtă energie!
Nu e frumos?
Știi expresia „îngerul de pe umăr”? Asta vreau să fiu.
Un înger păzitor prezent în toate etapele vieții.
Nu doar la final.
- Și de ce nu faci asta? - Nu e decizia mea.
Mă latră câinele?
Te vede!
Animalele sunt mai deschise către lumea spirituală. Și unii copii.
Nu, scumpule, lucrăm. Du-te la stăpânul tău!
Haide!
Putem vorbi cu animalele?
Nu noi. Eu. Da, e peste puterea ta.
Scuze.
Așa, deci străinii nu reacționează.
De fapt, e bine. Mai puține de rânduit.
Să încercăm cu un apropiat!
Nu-s multe de povestit de când n-am mai vorbit.
Încearcă să-mi vorbească?
Nu m-am mai văzut cu femeia aceea, Maria.
E drăguță. Doar că nu sunt pregătit.
Face asta de când ai plecat. Îi aduce alinare.
Toată camera asta.
Studioul de yoga merge bine.
Încă mă concentrez mai mult la gestionat decât la predat.
Există cereri pentru cursul meu de yoga. Ar trebui să-l reiau.
Doar că mă simt vinovat să continui, când tu nu mai ești aici.
Mi-e dor de tine.
Am vrut doar să te apăr. Nici asta n-am reușit.
Dar, tată, m-ai apărat.
Mai știi cântecul pe care ți-l cântam când erai mică?
Nu-mi amintesc.
Încearcă! Poate-mi voi aminti.
Asta a fost demult.
Îmi pare rău că nu te-am vizitat.
Că am râs de fotografiile Tatălui Yoghin.
Îți voi arăta că sunt bine.
Cumva.
Putem merge la mama ta.
Nu-s pregătită pentru ea.
Mă întorc la Lisa. Vreau să repar asta.
A trecut deja o zi, profită de ea!
E clar, e un atac cerebral.
Stai, Lisa!
- Și tu ai simțit? - Nu se poate așa ceva.
Să-ți explic, bine? Sau măcar să încerc.
E o listă. Și, ca să ajung la petrecerea din rai…
Pleacă!
O ușă? Serios?
Ei, hai!
Să analizăm niște fosile!
Nu te voi răni. Vreau să vorbim.
Dacă nu vrei să vorbim acum, nu te oblig.
În regulă. Dar nu plec nicăieri înainte să vorbim.
Nu. Lucrez prea mult.
Munca excesivă poate provoca vedenii.
Bine. Sunt bolnavă! Tare bolnavă. Sunt bolnavă.
- Altfel, n-are logică. - Poate că nu, dar se întâmplă.
PROASPĂT SCOS DIN CUPTOR
Nu te rușina, gustă!
Câtă vreme să mai treacă?
Ți-ar prinde bine un covrig cu caramel și cafea.
Bine.
Sau doi.
Să mergem înăuntru!
Locul are mult potențial, dar ce-i cu mileurile astea?
Vrei un ceai calmant sau…
Nu. Nu de asta am nevoie.
Ci de un exorcist.
Nu te pot ajuta cu asta.
Bine. Se împlinește un an de la moartea celei mai bun prietene.
- Cred că mă înnebunește. - Colega de apartament?
- I-ai spus despre mine? - Da, ea.
Va părea ciudat,
dar vorbește cu mine
și o văd.
Nu pare ciudat. Era prietena cea mai bună. E parte din tine.
Mersi că m-ai ascultat!
Doar… Chiar aveam nevoie să vorbesc cu cineva.
E aici acum?
Bau!
Da. Crede…
că brutăria trebuie înfrumusețată.
Sunt deschisă la orice ca să atrag clienți.
Vezi? E de acord cu mine. Încep s-o plac.
Fiecare își alină durerea cum poate.
- E un compliment când se întorc. - Nu pare un compliment.
- Ar vrea prietena ta un ecler? - Nu o încuraja!
Mulțumesc că ai înțeles, Emme. Doar…
Am nevoie să fiu singură o vreme. Asta am de gând să fac.
Cine refuză un ecler? L-aș lua, chiar dacă nu pot mânca.
Ce-ar fi să mă lași puțin singură?
Bine.
- Cum a fost plimbarea? - Bine, gata.
Caut terapeuți.
N-am vrut să te sperii. Bine? Și eu încerc să înțeleg totul.
Asta se întâmplă fiindcă ne-am certat?
Dacă aș fi știut că e ultima dată când ne vom vedea…
Și eu aș fi procedat diferit.
De asta ești aici? Din cauza celor spuse?
Așa zice…
- Dumnezeu? - Val.
Femeie? Știam eu.
E supraveghetoarea mea. Îngerul păzitor temporar.
Ca să ajung mai sus, ține-mi pumnii,
ar trebui să vă ajut pe tine, pe tata și pe mama.
N-am nevoie de ajutor.
N-am făcut eu lista.
Vreau să îți arăt ceva.
Am găsit-o sub patul tău.
Tatăl tău a luat celelalte lucruri.
- Nu ți-ai recunoaște camera. - Am văzut.
M-am gândit s-o păstrez.
- Am crezut că m-ai uitat. - Poftim?
Am fost una în viața celeilalte dintotdeauna.
De ce ai crede asta?
Când ești mort, ești mult mai nesigur.
Astea-s de la mama ta?
Da.
Cărți poștale din locurile uimitoare pe care le-a vizitat după ce ne-a lăsat.
Vrei…
să facem
un puzzle?
Încă îl ai.
S-ar putea să lipsească unele piese.
L-am găsit pe jos în dimineața aia.
N-o pot lăsa pe Mona fără zâmbetul ei.
Nu știu ce se întâmplă, probabil mi-ar trebui un RMN,
dar mă bucur mult că te-ai întors.
Și eu mă bucur.
Bună, Piper!
Ești bine?
Nu.
- Ce crezi că face? - Spălare de bani, piratare.
Lucruri normale.
- E aproape ca pe vremuri. - Aproape.
- Se poate mai bine? - Cu muzica iubitului tău, Koop?
Nu alegi pe cine iubești!
Uiți că eu ți l-am prezentat.
E sufletul meu pereche. Are o piesă nouă.
- Adică un album. - Serios? Câte am ratat!
Da. Google, piesa „Drive”, de Koop!
- Petrecere dansantă improvizată! - Petrecere dansantă improvizată!
Știam că-ți va plăcea!
Uite cum mă las!
E pe val.
Îmi place!
Te miști bine.
- Poftim! - Nu mai am nevoie de mâncare.
Da.
- Scuze. - Nu-i nimic.
Nu-mi imaginez o lume fără tăieței.
Am mâncat mai des la tine decât la mine.
Mai ales când învăța tata să gătească, mai știi?
- Părinții mei te iubesc. - Și eu pe ei.
Știu că ai crezut că tatăl tău era prea protector.
- Sufocant. - Dar a făcut tot ce a putut, Cassie.
Da.
Da, încep să-mi dau seama.
Se aude de alături?
Nu te deranjează?
Nu mă deranjează.
Nu! E foarte talentat, drăguț și deștept.
Încă ești cu gândul la el!
Și ce-ai de gând să faci?
Nimic.
Ne e bine așa.
- Nu vreau să stric treaba. - Ce să strici?
Trebuie să lupți pentru ce vrei. Ca interviul ăla.
Vrei postul, dar nici nu te-ai înscris.
- De unde știi? - Sunt peste tot.
Deși ai studiat oase, nu știi să profiți când ai un os de ros.
- De când așteptai să spui asta? - Când ai ales specializarea?
Mereu ai știut ce vrei, iar eu am admirat asta.
Serios? Pentru că obișnuiai să mă tachinezi des fiindcă lucram atât.
Bine. Făceam asta când trăiam și m-am înșelat amarnic.
Știu!
De asta sunt aici.
Ca să-ți fac lipeala cu Încântătorul Max!
Sunt sigură că există motive mai importante…
Asta e doar încălzirea.
Dacă auzim muzica lui, o aude și el pe a noastră.
Cum nu te duci tu la el, îl facem pe el să vină la tine.
Google, redă Koop!
- Redă Koop! - Nu cred că vorbește îngereasca.
Un pic de ajutor?
Google, redă Koop!
Dă mai tare, ca să pară că te distrezi de minune.
Va fi curios și va veni aici. Metodă științifică.
Google, dă volumul cât mai tare, te rog!
Da.
- Bine. Ce facem acum? - Așteptăm!
Trei,
doi…
Ce s-a întâmplat cu unu?
E mai timid decât credeam.
- Ce faci? - Îi bat la ușă.
- Nu! - Ba da!
Cassie! Ce jenant!
Bună! Hei! Am auzit că asculți muzică și voiam să bat la ușă,
dar n-am vrut să deranjez, așa că n-am apucat să mai bat.
- Dai petrecere aici? - Cine, eu? Nu.
Doar ascult la maximum.
E prea tare? Pot s-o opresc.
Google, oprește muzica!
Nu e nevoie să faci asta pentru mine. E un cântec fain.
- Pot să-l pornesc din nou. - Nu, dacă nu vrei.
Mai știi când am spus că am vrea să ieșim împreună?
Koop filmează un clip muzical mâine.
- Ce? - Amicul meu e regizor.
M-a invitat să văd platoul.
M-am gândit…
- Se pierde. Invită-l aici! - Gata!
- Gata? - N-am spus nimic. Tu?
Invită-l în casă!
Vrei să intri? Cred că am vin în frigider.
Bine. Da. Mi-ar plăcea.
Bine. Îmi plac încălțările.
Miroși curat. Un început bun.
Da, parcă am intrat la mine în casă.
Doar că aici e mult mai mare și-i mai puțin înghesuit.
Cam evident. Prietena mea e un geniu. Mai încearcă!
Nu cred! Îți plac puzzle-urile?
Și mie.
Da. Petrec zile întregi făcând asta.
- Tocmai m-am reapucat. - Nu cred.
Făceam asta cu prietena mea, Cassie.
Poftim! L-am găsit într-un colț,
deci nu știu dacă mai e bun.
Vechi. Fain.
Doar ce e mai bun pentru tine.
- Noroc! - Noroc!
Ai fost arestat? Cum stai cu scorul de credit?
- Ești bine? - Sunt bine.
E dezgustător.
Până la fund.
Vom răzbi împreună.
E adorabil.
Sigur ți-a fost greu să-ți pierzi prietena.
- Cât a trecut? Un an? - Săptămâna asta, da.
- Îmi pare rău. - Mersi.
Deși, uneori, am senzația că plutește deasupra mea.
Vă stau în drum. Am înțeles. Am plecat.
Ce mai fac dinozaurii? Tot dispăruți?
Da. Așa s-a întâmplat.
Da, lucrez cu fosile.
Mi se pare o alinare să ții o bucată de istorie în mână.
Da, înțeleg. E mai ușor să crezi în ceva tangibil, nu?
Exact. Da, mereu am fost de părerea asta.
Pe o scară de la unu la zece, cât de mare fan Jurassic Park ești?
- Nu, vreo 20. - Douăzeci!
Se uita mereu la el.
Mereu.
L-am văzut des.
Și Indiana Jones.
Ele-s de vină pentru latura mea tocilară.
Îmi place latura asta a ta.
Târziu. Se face târziu.
Eu…
Trebuie să lucrez mâine.
Da. Sigur că da.
Păi,
mersi că m-ai invitat.
Și pentru vinul îndoielnic. A fost grozav.
Ne vedem în curând. Da?
Da.
- Fain. - Fain.
- Bine. - Bine.
- Pa! - Pa!
Un început bun. Trebuie să-nveți să duci treaba la capăt.
Chiar îl plac.
Atunci, bine că l-ai dat afară!
Bine. Trebuie să mă culc.
Nu mă urmări cum dorm! E dubios.
Am înțeles, căpitane.
Mândră de tine!
Doamne, ce proastă sunt!
Ce-a fost în capul meu?
De ce l-am dat afară?
Am dat-o în bară.
Ce prostie!
„Mersi pentru vin”? Cine spune așa ceva? Parcă era ospătărița mea.
Doamne, de ce nu pot s-o invit în oraș ca un om normal?
Am dat-o în bară.
Ce-a fost în capul meu?
- Parcă plecam de la priveghi. - Chiar se potrivesc.
„Îmi place latura asta a ta”? Cine spune asta?
„Sunt Max, vecinul ciudat cu care nu vei mai vorbi.”
Bine. Frumos, frate. Ești dat naibii.
Bine.
DE FĂCUT:
MERGI LA KOOP
Ce drăguț!
Am întârziat!
DE FĂCUT: MERGI LA KOOP
Poftim? Serios? N-am timp de așa ceva, Cassie!
Așa.
Piper, nu uita cecul pentru chirie!
Măiculiță!
- Hei! - Îmi pare rău. Nu te-am văzut.
E un moment prost. Întârzii la muncă și…
E în regulă. Tocmai mă duceam să iau o cafea.
- Grozav. - Ce coincidență!
Da, se poate spune și așa.
Ascultă, ar fi trebuit să te întreb aseară,
dar ai vrea să mergem împreună la filmarea aia cu Koop?
M-am gândit că ar fi fain să vedem ce…
Da.
Bine. Pot să te iau la 16:00, dacă îți convine.
La 16:00?
Nu-s genul de fată care pleacă devreme de la muncă, dar de ce nu?
Da, e bine la 16:00.
Să nu întârzii!
Și cafeaua?
Așa! Nu. Scuze.
Am uitat că acum sunt în mijlocul unei licitații pe eBay
pentru caseta VHS originală cu Labirintul.
Ar trebui să mă întorc la asta.
N-am timp de odihnă. Pe mai târziu, da?
- Bine. Pe mai târziu! - Pa!
Pa!
Mersi, zână bună!
- Nu fac cum trebuie? - Nu.
- Dar acum? - Nu.
Încep proiectul „Scoate-l pe tata din starea lui!”
Ce să fac mai întâi?
Hai, tată! Știu că ești tentat să încerci asta.
Atât? Nici măcar poziția câinelui?
Fiica ta care evită yoga vrea să ia legătura cu tine.
Înțeleg aluzia, universule.
Sau Cassie.
LISA, SOFIA (MAMA), TATA
- Arată bine. - Mereu…
Pune-ți un clopoțel!
Vrei să nu mă mai auzi?
Nu vreau să creadă lumea că vorbesc singură.
Uită-te în jur! Toți par să vorbească singuri.
Nu ne descurcăm să vorbim între noi.
- Surprinzător de profund. - Am momentele mele.
E o zi mai proastă.
Din fericire, cea mai bună prietenă a ta e aici, chiar dacă are căști.
Vreau să-l ajut pe tata. Să-i vezi casa! E un dezastru. Și nu mai face yoga.
- Serios? - Da.
Nu-i stă în fire.
Deși, știi ce? N-a mai publicat nimic de mult.
Da. Cu el nu pot comunica așa, deci încerc să fiu creativă.
Am…
Am văzut-o și pe Sofia.
Era cu fiica ei. Sora mea vitregă, Morgan.
- Se jucau în parc. - A venit la înmormântare.
Vreau să fiu fericită pentru ea,
dar, când o văd așa de senină,
mă doare și mă enervez și e…
Nu e o reacție angelică.
N-am de unde să știu asta,
dar pare o reacție umană.
Nu știu cum să îndrept lucrurile.
O notificare. Să vedem ce e!
S-a întors Tatăl Yoghin!
Indiferent de metodă, a dat roade!
Deci…
Deci?
- Ești gata pentru marea întâlnire? - Ce întâlnire?
Glumești? Sunt îngrozită! De ce crezi că mănânc atât?
Noroc că m-am întors.
Știu.
Așa e bine, nu?
Asta porți când ți-e rău și mergi la farmacie după sirop.
Nu toată lumea are proviziile tale nesfârșite de haine noi.
Îmi place asta.
Da. Cu ruj roșu.
- Bine, nu exagera! - Ruj roz?
În regulă.
Stai!
- Ruj roz. - Ruj roz.
Să vedem!
Da, îmi place. Nu știu. Mi se potrivește?
- Arăți perfect. - Serios?
Compozitorul ăla drăguț va fi dat pe spate. Vino aici!
A venit!
- Stai! - Haide, să mergem!
Stai! Încă un lucru. Stai așa!
- Întoarce-te! - Nu mă mai stropi! Încetează! E aici.
Arăți…
Și tu arăți așa.
- După tine. - Mersi.
Cu plăcere.
Mersi!
Și are maniere.
Ce faci aici?
Nu pot rata șansa să-l văd pe Koop. Nu mă vei observa.
Cassie!
- Bună! - Bună!
- Ești bine? - Super.
O PRIVIRE
Cred că am găsit ce-mi place cel mai mult
E mai aproape decât credeam
Deschide-mi ochii, fato Poți să mă duci acolo?
Te-am mai văzut sau doar visam?
Și am senzația
De fiecare dată când te privesc
Și am senzația
Că stau pe loc Deși alerg fără să mă opresc
E nevoie de-o privire și mă îndrăgostesc
Pot să fie și o sută de oameni în jur
Dacă vrei să riști Ai putea să mă iubești
E nevoie de-o privire Doar o privire
Plutesc tot mai sus…
Mersi.
- Pentru? - Că ne-ai adus.
- Suntem recunoscătoare. - Suntem?
Am spus „suntem”? Mă refeream la mine. Chiar apreciez.
Mă bucur că ai venit.
De fiecare dată când te privesc
Și am senzația
Că stau pe loc Deși alerg fără să mă opresc
E nevoie de-o privire și mă îndrăgostesc
Rahat!
Pot să fie și o sută de oameni în jur
Dacă vrei să riști Ai putea să mă iubești
E nevoie de-o privire Doar o privire
Bună baricadă îngerească!
Știu că-l placi, dar nu e pe lista ta.
Îl putem adăuga, te rog? Era chiar acolo. N-am putut rezista.
Nu te mai uita așa! Privirea dezamăgită mă derutează.
Îți reamintesc că ai un termen limită.
Mai ai două zile. Nu a dispărut nimeni de pe listă.
Încerc. E mai greu decât credeam.
Ești pe drumul cel bun.
Concentrează-te!
Deschide-ți inima!
E posibil să fie doar puțin mai bun decât al tău.
Merge cu regretul?
Da.
Pentru regret.
- Noroc! - Noroc!
- Serios? - Scuze, nu…
- Scuze. - Ești bine?
Crampe la genunchi. Ce moment nepotrivit pentru asemenea durere!
Am crezut… Suntem împreună sau sunt eu confuz?
Max, nu, îmi pare rău. Sunt puțin agitată și am multe pe cap.
Mărturisesc.
Eu…
te plac de când ne-am cunoscut.
Da?
Da.
Mărturisesc. Și eu te plac tot de-atunci.
S-ar putea să regret că spun asta cu voce tare,
dar am o dorință copleșitoare de a te săruta.
Îmi plac mărturisirile.
Se vede că a fost o întâlnire frumoasă.
Vrea să mai ieșim.
Scuze că am apărut neinvitată. Îmi trăiesc „neviața” prin tine.
E în regulă. Dar te rog să nu mai vii la alte întâlniri!
Fără însoțitoare.
Am înțeles.
- Mă bucur că a mers bine. - Chiar așa.
Am stat toată noaptea de vorbă.
E tare interesant!
Știe o grămadă de trupe necunoscute.
În plus, mi-a adus o pătură înainte să spun că mi-e frig.
Și miroase foarte bine. A pin și pizza.
- Te îndrăgostești de el. - Da.
De ce plângi?
Nu-s lacrimi de tristețe.
- Tot sunt lacrimi. - E momentul tău. Nu e vorba despre mine.
Doar că…
încep să-mi dau seama că nu voi mai avea parte de un prim sărut.
Sau de o întâlnire uimitoare
sau de una proastă.
Dar, cel mai rău,
nu voi fi aici ca să-ți urmăresc succesele în carieră.
Nu voi fi aici ca să văd cum te căsătorești și devii mamă.
- Vei fi o mamă extraordinară, Lis. - Mersi!
Copiii tăi vor ști mereu că sunt iubiți.
În plus,
vor fi cei mai tari la științe.
- Așa e, nu? - Să știi.
Poate că sunt lacrimi de tristețe.
Nu e corect.
Nimeni n-ar trebui să moară tânăr.
Trebuie să cred că există un motiv.
Chiar dacă nu știu care anume.
- E numai vina mea. - Nu!
Dacă aș fi stat cu tine în seara aia, nu s-ar fi întâmplat asta.
S-ar fi întâmplat oricum. Mi-era dat să mor.
Când erai mică și ai tăi se certau,
eu îți distrăgeam atenția cu un puzzle.
Aveai pijamale în plus pentru mine când nu voiam să merg acasă.
- Mereu mi-ai fost alături. - Nu în noaptea aia.
Te-am auzit când ai bătut la ușă și…
Nu mi-am iertat asta niciodată.
Nu gândi așa!
În mod ciudat, a fost bine.
Acum, poți să-ți trăiești viața. Nu e nevoie să-mi mai porți de grijă.
Doar nu vorbești serios.
Nu pot să mint. Sunt aproape înger.
Ei bine,
aș vrea să-ți mai fiu alături o dată.
Nu știu de ce ar trebui să-mi pese.
Doar m-a părăsit.
Dar e pe lista mea, deci…
Dacă nu-ți pasă, de ce i-ai păstrat cărțile poștale?
Cum pot să te ajut cu mama ta?
Nu pot să cred că locuiește aici. Exact de asta a fugit.
- Bună! - Bună! M-am bucurat că ai sunat.
Intră!
Mulțumesc.
Mă gândeam să stăm de vorbă pe terasă.
Am făcut limonadă. Vrei? Am și ceai.
Am și suc de fructe. Știu că-ți plăcea.
Un pahar de apă e de-ajuns.
- Ce mai faci, Lisa? - Bine.
- Mai lucrezi la muzeu? - Da.
Am avut multă treabă, dar merge bine.
- Bine. - Dv. ce mai faceți?
Sunt ocupată cu Morgan.
- Ea e Morgan. - S-o văd și eu!
- Ce drăguță e! - Seamănă mult cu Cassie.
Da, uite, are același rânjet răutăcios.
S-ar fi înțeles. Am vrut să le fac cunoștință,
dar am vrut întâi să mă împac cu Cassie.
Aș vrea să încep.
Deci,
am găsit astea în cutia lui Cassie cu amintiri.
Doamne!
Le-a păstrat?
Era singura cale de a te cunoaște. Spune-i asta!
Cred că așa v-a simțit mai aproape.
Îi citeam Mary Poppins.
A vrut să vadă Londra. A fost vreodată?
N-am plecat nicăieri. Speram să te întorci la mine.
Nu, n-a fost.
Păcat. I-ar fi plăcut.
Primul tip pe care l-a plăcut venise aici din Anglia.
- Ian. - Ian.
Unul dintre multe lucruri pe care le avem… Aveam în comun.
Am ratat multe din viața ei.
Sigur a fost derutantă pentru ea partea cu întâlnirile.
Da, dar mama ne-a ajutat pe amândouă când am avut întrebări mai dificile.
Întreab-o de ce a plecat!
Sunt sigură că vă e greu să vorbiți despre asta…
dar Cassie a vrut să știe de ce ați plecat.
N-a existat un singur motiv.
Cu ce ți-am greșit?
A fost din cauza lui Cassie?
Nu, niciodată.
Cassie era un înger.
A fost doar vina mea.
Eu…
Eram tânără.
Credeam că știu mai multe decât oricine.
Precum Cassie.
Aveam o imagine romantică a rolului de mamă și de soție.
În realitate,
nu eram pregătită să fiu responsabilă pentru cineva.
Privind în urmă, îmi dau seama că Howie a fost răbdător și iubitor,
dar, atunci,
mi s-a părut sufocant.
Am spus și eu asta.
O vreme, Howie mi-a trimis
fotografii și scrisori
cu povești despre ea.
N-am știut asta.
N-am răspuns de rușine, așa că s-a oprit.
M-am convins că ilustratele erau un substitut potrivit
și că, într-o zi, voi putea să-i explic totul, că vom uita ce-a fost.
Pare ridicol când o spun cu voce tare.
Am dezamăgit-o.
Ultima oră, am văzut-o la absolvire și am fost ca două străine.
Țin minte.
E prea târziu pentru a îndrepta lucrurile.
Nu mi-o voi ierta niciodată.
Bine, am auzit suficient. Vreau să plec.
Dacă ea ar fi aici,
ce i-ați spune?
Ce faci? N-am întrebat eu asta.
Că regret că n-am dus-o la Londra.
Că trebuia să fiu acolo
și s-o ajut cu temele,
s-o consolez când avea coșmaruri.
Am luat multe decizii egoiste.
Dar un lucru nu s-a schimbat…
Un lucru nu s-a schimbat: dragostea pentru ea.
Dacă ea ar fi aici…
i-aș spune că ziua când s-a născut
a fost printre cele mai frumoase din viața mea.
Iar fuga mea
a fost cel mai urât moment.
Sper să știe cât de rău îmi pare.
Da.
Știe.
Ești bine?
Bună!
Cum să terminăm dacă nu avem toate piesele?
E foarte enervant. De ce ai ales puzzle-ul ăsta?
Sigur vrei să vorbim despre puzzle?
Știi ce greu a fost să nu pot spune tot ce am vrut?
Chiar nu știu.
Am ani întregi de întrebări.
Dar, stând lângă ea, am descoperit că voiam doar să țip sau să fug.
Așa mamă, așa fiică.
Dar n-ai făcut-o, iar ăsta e un lucru foarte bun.
I-ai fi spus dac-aș fi fugit?
- Nu mi-a plăcut cum ai dirijat discuția. - N-am dirijat nimic.
Am înțeles că avea nevoie să-ți vorbească,
iar tu aveai nevoie s-o asculți.
Trebuia să fie decizia mea!
Sunt de partea ta, Cassie.
Mi-am dat seama ce voia. Trebuia să auzi ce are de spus!
Nu înțelegi!
Cum ai putut?
Ai o viață perfectă, un viitor perfect. Eu n-am nimic.
Bine, ești supărată pe mama ta. E de înțeles, dar…
Știi ce? E…
Nu-i normal să te răzbuni pe mine.
Te deranjează „neviața” mea?
Iar începem. Tipic.
Am murit înainte să am șansa să trăiesc!
Și pe mine mă doare! Te-ai gândit la asta?
După cearta noastră,
când ai murit, a trebuit să suport vina acelei discuții.
Să merg înainte. Să-mi continui viața fără tine.
Te-ai descurcat. N-a mai rămas nimic din mine.
Doar o cutie cu mărunțișuri.
După tot ce s-a întâmplat, nu pot să cred că ne certăm.
Da.
Eu sunt moartă,
deci nu-ți face griji, nu vor mai fi certuri.
Nu poți veni cu mânia asta aici!
M-am întâlnit cu mama. I-am făcut rost de iubit Lisei.
Am vorbit cu tata, deși nu mă aude.
Nu e de ajuns? Trebuie să mă mai întorc?
Dacă nu vrei, nu.
Mulțumesc.
Ce-ar fi să te conduc la lift?
Când ajungi acolo, apasă „B”, pentru Beci.
- Foarte nostim. Pricep. - Ba nu.
De ce ai risca să pierzi tot ce ai reușit până acum?
Pentru o ceartă?
Te-ai descurcat grozav.
- Așa crezi? - Da. Tu nu?
Nu știu. Probabil.
Speram să nu fie nevoie să-ți spun, dar n-am ce face.
Dacă vrei să se termine acum, pot să te ajut.
Dar, dacă îți lași lista neterminată,
tot binele pe care l-ai făcut va dispărea.
Puf!
Totul?
Lisa?
- Tata? - Totul.
E îngrozitor.
Nu le pot face asta.
Deci, te-ai hotărât?
Tată, chiar trebuie să vorbim…
- Ce caută aici? - Mai vrei ceai?
Te rog!
Nu pot să cred că te-ai lăsat de contabilitate pentru yoga.
Glumeai des despre asta, dar nu mă așteptam s-o faci.
Glumeam și că voi deveni toboșar într-o trupă.
- Îmi amintesc. - Asta a fost o alegere mai bună.
Ți se potrivește.
N-ai fi zis asta acum câteva zile. Ultimul an a fost o provocare.
Știi, m-a vizitat Lisa azi.
Știu că va părea nebunesc.
În timpul vizitei…
am avut senzația că era și Cassie lângă mine.
Știu ce vrei să spui.
Semăna mult cu tine.
Fără frică, independentă.
Înfrunta orice situație fără să stea pe gânduri.
Mai mult decât orice, avea o energie
care lumina totul în jurul ei.
După ce a plecat Lisa…
Am vrut neapărat să te văd.
Vreau să știi cât de rău îmi pare că am fugit.
Nu așa mă așteptam să decurgă lucrurile.
Plecarea ta m-a forțat să devin un om și un părinte mai bun,
până și când ea nu voia asta.
Sper că, într-un fel, am reușit să reduc cicatricile pe care le-ar fi avut.
Sigur ai reușit.
Te-am reținut destul.
Mulțumesc.
Nu știu dacă e de la lemnul de palo santo sau de la ceaiul de păpădie,
dar simt că, oriunde ar fi ea, Cassie…
Ne-a reunit.
Mamă, stai!
Te iert.
LISA, SOFIA (MAMA), TATA
LISA, TATA
Sunt mândră de tine.
Mi-a plăcut.
Îmi dau seama. Pari mai senină.
Hei,
am nevoie de o favoare. E pentru o cauză bună, jur!
Fără înjurături.
Nu am înjurat!
E o brutărie, iar proprietara pare un om foarte grijuliu.
Știu că nu e pe lista mea, dar cred că o pot ajuta odată cu tata.
Nu suntem pețitoare.
Știu, dar le-ar prinde bine câte un om bun.
Și așa i-aș mulțumi lui Emme că i-a fost aproape Lisei.
N-am mai întâlnit pe cineva care să vrea să adauge pe listă.
N-am mai cunoscut pe cineva ca tine.
Îți permit.
Mulțumesc!
Ești cea mai tare! Mulțumesc!
Dar e același termen limită. Mâine e ultima ta zi.
Mă descurc.
Perfect.
Nu pot s-o las așa. E o brutărie, nu subsolul bunicii.
TRÈS DÉLICIEUX! CAFENEA ȘI BRUTĂRIE
„ÎȚI FACEM ZIUA DELICIOASĂ” PRIMA ANIVERSARE
E tot mâna ta, Cassie?
Îmi place că mereu crezi în mine.
Morgan, mijita, te-ai îmbrăcat?
Plecăm în cinci minute.
Nu vrem să întârziem iar.
Vrei ceai?
Mă poți vedea?
Te-am văzut și în parc.
Nu ți-e frică?
Ești îngerul meu păzitor.
Roag-o pe mama să-ți citească asta!
Bine.
Rămâne între noi, da?
Dr. Redding.
Aș vrea să fie Cassie aici.
Sunt aici.
Bună!
Am o bucată din tine.
- De la primul nostru puzzle. - Da.
E talismanul meu norocos.
Credeam că te-am supărat.
Nu există ranchiună în viața de apoi.
Dar aici?
Nu. Nu vreau să mai pierd din timpul pe care-l mai avem.
- Nici eu. - Nu!
- Nu pot explica o îmbrățișare. - Bine gândit.
Da.
Care e problema? De ce eziți? N-ai cum să pierzi postul.
Da, exact.
Și dacă-l pierd?
Vei supraviețui și vei da de ceva mai bun.
Nu.
Uită-te la mine! Vrei postul?
- Da. - Ești cea mai potrivită pentru asta?
Da.
Nu mă convingi. Încă o dată. Ești cea mai potrivită pentru asta?
Sunt cea mai potrivită pentru asta!
Prietena mea dură! Viața e prea scurtă ca să te temi.
Da, Cassie. Eu mănânc pe pâine slujba asta.
Dacă aș primi postul, aș fi atât de bună, încât ar numi o fosilă după mine.
- Aș… - Înscrie-te cu energia asta!
Corect! Întâi, mă înscriu. Apoi, domin.
Da.
Am creat un monstru.
Îmi place.
Poc-poc. Noroc!
Bună!
Am auzit lucruri bune despre tine, Lisa.
Și mă bucur că ai hotărât să vii la interviu. Chiar ultima.
O mișcare îndrăzneață.
Le arăți rivalilor că nu-ți faci griji din cauza lor.
N-am plănuit asta…
Modestia e un mit vândut femeilor acum multă vreme.
Fii mândră de munca ta!
De ce paleontologie?
Îmi place să sap
și am urât să-mi spună lumea că nu e o carieră potrivită pentru o fată.
Cel mai mult mi-a plăcut că e o alinare să studiezi adevărul.
Fosilele sunt ca o legătură tangibilă cu trecutul.
Dar acum, eu…
am început să învăț…
și din ce nu văd.
- Pa! - Pa!
- Pe curând!
Cassie?
L-am primit!
Am primit postul!
L-ai primit!
Mulțumesc că m-ai încurajat. Nu reușeam fără tine.
- A fost meritul tău. - Nu pot să cred.
- Eu pot. - E cea mai frumoasă zi din viața mea.
Sunt mândră de tine!
Vii diseară la Emme? Vin cu Max.
N-aș rata așa ceva.
Ai ajuns!
Mulțumesc că ați venit.
Scuzați-mă! Salut!
Am ajuns unde trebuie?
Dacă ai venit la petrecere, da. Eu sunt Emme.
Vrei o prăjitură de casă cu răvaș?
Sigur că da.
„Nu-i nevoie să mai cauți.”
Cred că ăsta e locul potrivit.
Cum ai auzit de serata mea?
Sincer, casa mea era plină de fluturași.
Fără explicații. Am bănuielile mele, dar nimeni nu le-ar crede.
Sinceră să fiu, magazinul meu nu arăta așa când am închis aseară.
M-am trezit dimineață și iată!
Am și eu bănuielile mele.
Cineva are grijă de noi sau trebuie schimbate încuietorile.
Vrei ceai verde?
- Am sencha, matcha… - Matcha?
Sigur că da.
- Cum spuneai că te cheamă? - Howard.
- Mi se mai spune Howie. - Howard.
Înseamnă „inimă puternică”.
A mers mai bine decât mă așteptam.
E fascinantă multitudinea de moduri prin care ne putem câștiga existența.
- Ia te uită! - Haide!
Bine.
Aș vrea să fac fără gluten și fără lactate.
Ce întorsătură!
Te prezint.
Uite!
- Bună, domnule Garcia! - Lisa!
Bună!
- Ce cauți aici? - Dar dv.?
- Bun venit la petrecere! - Bună, Emme!
E clientă fidelă. Și probabil unul dintre motivele transformării.
Dacă aș ști cum ai intrat…
N-am de gând să spun.
El e Max. El…
e…
Iubitul. Bună!
- Stai, scuze. E în regulă? - Sigur.
De unde vă cunoașteți?
Lisa și fata mea erau cele mai bune prietene.
- Ce? Ești tatăl lui Cassie? - Da.
Am auzit multe despre ea.
Trebuie să sun pe cineva. Revin.
- Bine. - Bun.
Cineva a avut treabă. Încă faci pe Cupidon?
Ce să fac dacă s-au intersectat?
Tot nu poți vorbi cu el?
Nu.
E ultima mea zi. Dar pare mai fericit și asta e important.
Ce înseamnă asta?
Poți veni oriunde sunt eu?
Dacă ai nevoie. De ce?
După petrecere, vreau să mă găsești. Fără întrebări.
- Ce pui la cale? - Nu ești singura cu surprize.
Trebuie să mă găsești după, nu înainte, bine?
- Bine. - Bine.
Salutare!
Mulțumesc că ați venit.
Suntem aici pentru iubita noastră Cassie.
Săptămâna asta se face un an de când ne-a părăsit,
dar nu vreau să vorbim despre pierdere,
căci asta e și săptămâna când a venit în viețile noastre.
Cu toții știm că viața lui Cassie a fost o petrecere continuă.
Mai ales în săptămâna aniversării sau, cum îi spunea ea…
- Cassie-bairam. - Cassie-bairam.
Lampioanele plutitoare pe care le aveți acum
îi vor transmite ce vreți să-i spuneți.
Când vor pluti pe apă, gândurile voastre
vor ajunge la ea.
Morgan, ce-ar fi să-l pui tu prima? Bine?
Până acum, am crezut că eu vă ajut pe voi,
dar îmi dau seama
că voi m-ați ajutat pe mine.
Nu-s pregătită să te mai pierd o dată.
Am primit o a doua șansă. Nu toată lumea poate spune asta.
Să știi că nu ești doar cea mai bună prietenă
și partenera de puzzle.
Ești familia mea.
Și tu, a mea.
Nu mi-aș imagina viața asta sau oricare alta fără tine.
S-ar putea să nu te iubesc mereu
Dar, cât timp ele sunt…
Ăsta e.
E cântecul pe care mi-l cânta de mică.
Nu e nevoie să te îndoiești
Mă voi asigura că nu te oprești
Căci doar Domnul știe Ce m-aș face fără tine…
Nu mă aude.
Cântăm împreună, bine?
De-ar fi să mă părăsești
Deși viața ar continua, crede-mă
Lumea n-ar mai însemna nimic
Deci, la ce m-ar ajuta să trăiesc?
Căci doar Domnul știe Ce m-aș face fără tine…
Doar Domnul știe ce m-aș face fără tine…
Nu mă mai tem să plec, tată.
Te iubesc, scumpo.
Și eu te iubesc, tată.
Trebuie să plec.
LISA TATA
Pa!
Nu ai prea mult timp.
Eu plec ultima de la petrecere.
Stai, te rog! Trebuie să mai găsesc ceva.
Trebuie să ne întoarcem la timp. Nu sfida soarta!
- E important. Pentru Lisa. - Cassie!
Uite-o!
Am găsit-o! Ultima piesă. Lista e gata.
- De ce te uiți așa? - S-a scurs timpul.
La mulți ani, Cassie!
- Ce au hotărât? - Ai ratat termenul limită.
Asta rămâne neschimbat.
Am încălcat regulile fiindcă n-am respectat doar lista.
Totuși, ai făcut totul cu bună credință.
Faptul că ți-ai risca viața de apoi ca să ajuți un om din afara listei
și că ți-ai asumat vina ca să mă aperi,
adică…
Altruism e puțin spus.
Deci n-ai probleme?
Și mai bine!
Datorită mărturiei tale,
am fost promovată.
Da? Val, e uimitor!
Știu!
Da.
Mi-e teamă să întreb.
Dar eu?
E timpul să aflăm.
Și, la ultima mea misiune…
Îmi va fi dor de tine, Val.
Lumea va fi un loc mai bun cu tine de veghe.
Am fost preferata ta, nu?
Cassie,
știi că nu aleg preferați.
- Am reușit! - Nu, tu ai reușit.
Acolo Sus te așteaptă.
Mulțumesc.
Urci?
Nu putem evita subiectul.
- Muzak, serios? - Kooper Keene!
Cred că e un compliment, fiindcă suntem amândoi aici.
Suntem amândoi aici?
Cum se poate? E real ce se întâmplă? Tu ești real?
Da, sunt.
Încântat, Cassie.
Știi cum mă cheamă?
Cum? De ce?
E ciudată povestea.
Eram voluntar într-o zonă de dezastru când s-a abătut iar dezastrul.
Am reușit să salvez câțiva oameni, dar n-am supraviețuit.
- Îmi pare rău. - Poți să mori și mai urât de-atât.
Da, așa e.
Val era în comisia îngerilor care m-a trimis direct aici.
A spus că ne era predestinat să ne întâlnim.
Va părea foarte ciudat,
dar simt că te știu dintotdeauna.
Și eu.
Și acum?
Nu știu.
N-am mai murit până acum.
Pornim?
Pornim.
Mulțumesc.
ÎN AMINTIREA LUI HENRI DE VILLIERS
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă