Me slišite? Saj ni več pomembno.
Obvestila so vedno tukaj.
Poslušali bodo vsi, na katere vpliva to zadnje sporočilo.
V stavbi ni nikogar. Nihče ne dela. Vsi so bili poslani domov.
Čast snemanja zadnjega sporočila pripada meni, običajnemu hišniku.
Oblasti so razglasile izredno stanje, v katerem živimo zadnjih 30 let.
Meteor bo kmalu padel. Mestne službe ne delujejo več.
Kot, da so prej delale …
Radio in televizija bosta kmalu prenehala s prenosom.
Možne so tudi težave z oskrbo z vodo in elektriko.
Vlaki in letala stojijo, ampak tako je že od začetka pandemije.
Ne obremenjujte se z varčevanjem ali kopičenjem zalog.
Lahko umrete v miru. Nihče nas ne more rešiti.
DrSi predstavlja ASTERARIJ
Naprej. Ne obremenjuj se s čevlji, ne bodo smrdeli.
Mama, poglej! Si zakrpal nogavice?
Tvoja nenadomestljiva oblačila. Diploma, poroka, pogreb.
Bog … Kje si izkopal svojega dedka?
Si si razrezal žepe? Na poroki, se spomniš?
Andrej. –Dali so mu denar in je imel zakrpane žepe.
Denar je zapravil za spodnje perilo. –Nehaj.
Prodajalki Tanji so dva tedna smrdele roke.
Njegove sramne dlake so bile na klobasah.
Se lahko vsaj danes normalno pogovarjaš?
Daj, povej.
Sedel sem in razmišljal …
Konzerve.
Kisle kumarice.
Prinesel sem tudi signalno pištolo. Izstrelimo signalno raketo?
Mislim sem, da bi to naredili skupaj. Veš …
Boš pil? –No …
Boš led? Ali samo pljunem?
Že ves dan je tak.
Imam idejo.
Mama, pridi. –Zakaj bi? –Vsaj v "friend-zono". –Nočem.
Vsaj v "friend-zono". –Nočem. –Samo usedi se.
Lahko naredimo mesni žur.
Burger žur, kaj praviš?
Kot ko sva bila mlada.
Jaz bom kruh, ti pa meso.
Kreten. Dovolj. Nehaj!
Kaj je, Ana? En tridelni burger. –Nehaj, zaboga.
Saj si že spala z njim. –To je bilo že dolgo nazaj. –V čem je razlika?
Velika razlika je. –Koliko? –Trideset let. –Kot bi bilo včeraj.
Koliko si bil takrat star? –23. –Kaj se je spremenilo? Nič.
Samo zdaj se njene joške dotikajo popka in najine jajc. –Bolan si!
Stari, bolan perverznež. –Bedak sem. Res.
Misliš, da sem se vse življenje previjal?
Tista, kako ji je že ime … Aki? Maša? Pri njej so bile vse kurbe.
Kako se piše? –Akin … –Aristova? –Ja!
Tako, poklicala me je Maša Aristova
in rekla: "Andrej, pridi!" Saj me poznaš.
Kupil sem steklenico vina, kondome z brki, ki se svetijo v temi.
Polne žepe sem imel.
In sem šel. Potem si me ti poklicala:
"Pridi, morava se pogovoriti!"
Tam sem stal kot debil in si mislil: "Lepotica me vabi na seks,
in ona me kliče, da bi se pogovarjala o problemih."
Se spomniš? –Ne. Dovolj imam.
Zhdanov, ene stvari ne razumem. V katerem zaporu si bil?
Zakaj? –Višji glas imaš kot prej.
Isti je. –Dobro, vsak ima svojo trnovo pot.
In kaj si na koncu izbral? –Nič, res.
Tebe.
Saj res. Kolja se je ubil.
Prišel je domov, spil pijačo in oblekel svojo paradno uniformo.
Ni bila kot dedkova. Imel je svoje policijske medalje
in tiste za Donbas in Sirijo.
Rekel je: "Počakaj, oče, zakaj bi trpel? Vsi enkrat umremo. Pridi."
Potem se je ubil. –Sranje!
Zhdanov.
Moje sožalje.
Kaj je? –Postavi stol.
Kaj je? –Kaj, če sta se Viktor in Pavel tudi … –Tiho!
Najina otroka nista ista kot njegov usrani Kolja!
Oprosti, Ždanov, ampak tvoj mali je bil usrane. Povozil je mojega psa!
Ni ti povozil psa. –Kdo pa, potem?
Je povozil samega sebe in razmazal kri po kolesih avta tvojega sina?
Cel blok je sovražil tvojega psa. Vsem je odleglo. Zajeban je bil.
Ti si zajeban! Moj Polkan je samo lajal.
To, je to od lajanja? –Kdo bi vedel, kdo te je ugriznil?
Mogoče tvoje kurbe …
Tudi jaz nisem imela rada Polkana.
Tak gospodar, tak pes.
Si spoznala njegovega norega sina? –Moj sin je bil normalen.
Mogoče, ampak potem ga je življenje razmazalo po svojih kolesih,
kot mojega Polkana.
Utihni. –Kam greš?
Čim dlje od tebe, kreten.
Jaz sem kreten?
Dovolj. –Rekel mi je kreten.
Njegovega sina si primerjal s psom!
Ždanov!
Kaj je?
Tega nisem rekel, ker sem nor. Resno mislim.
Je tvoj sin jemal podkupnine? –Ja. –Ko so te ujeli pri goljufiji z gorivom
in si dobil štiri leta zapora, ti je pomagal? –Ne.
In danes te je hotel ubiti? –Je. –Kaj naj ti rečem? Da je bil dober sin
in pošten policist? –Ne.
Kam greš? –Na sprehod.
Pridi! Pridi!
Čakala te bom odprtega srca!
Samo pridi!
Andrej, jasno je, da ne bomo več dolgo živeli.
Žal mi je, da nikoli nisva pila skupaj.
Nazdraviva, kot prijatelja.
Pravijo, da če kdo ne pije in ne kadi, se moraš vprašati, če je prasec.
Mislim, da je to rekel Stalin.
Čehov. –Kaj?
Ždanov, si kdaj videl rolo toaletnega papirja?
Bel, mehek.
Z lahkoto gre z vodo.
To je edina svetla črta v tvojem življenju.
Mislim, da jo bom umazal.
Glava mi pada od utrujenosti.
Dovolj je, ne morem več.
Čudovito. To je najboljše.
Prasec! Samo čas izgubljam tukaj!
To? To je sranje!
Navadno sranje!
Povprečen si. Navaden povprečnež.
Poglej. Ni lepo?
Ti pomagam. Drži čopič.
Tri ure in pol, prekleto! Čas izgubljam s tabo!
Čas izgubljam … To je noro!
Oplešila bom od tvoje nenadarjenosti in neuporabnosti!
Poglej to lepoto.
Razmisli zdaj, jebeni Einstein!
Tvoja Mona Lisa je prišla!
Bog …
Mojsij.
Imaš cigareto?
Prekleto!
Poslušaj …
Žal mi je.
Jaz …
nimam kam.
Samo sina imam.
Kakršenkoli je bil, tudi če ni bil moj …
Lenuh je bil. Mojega psa je povozil.
Kaj ti je? Zakaj ne nehaš govoriti o tej psici?
Pes je bil! –Briga me! Moj sin ga ni povozil.
Res je lajal, ampak ni zamazal koles s svojim drobovjem.
Dovolj! –Jaz rečem, kdaj je dovolj. –Zdaj mi boš še ukazoval?
Serješ in jaz moram vohati tvoj drek? –Pazi, kaj govoriš,
v moji hiši si. –To je to, ne morem več.
Ne morem.
Oprosti mi, Bog.
Prosim Te, da se danes vrneta domov.
Naj se vrneta domov.
Viktor in Pavel. –Ne sliši vas.
Gospod.
Ja, svet se bliža koncu
in res se moramo pokesati.
Čas je, da odpremo svojo dušo
in Ga spustimo noter. Dovolj je laži.
Ana ste, kajne?
Žena Andreja, iz tovarne. Tistega bogokletnika in nesramneža.
Kar pokesajte se.
Slaba mama sem.
Samo enega sina imam rada.
To je naravno.
Naši otroci odrastejo in nas zapustijo.
Najmlajši vedno pusti najgloblje rane.
Še kaj? –Ja.
Andrej je …
Kot bi bil obseden.
Poleg tega, ta telefon …
Ja, nekaj sem naročil od njega in vsakič, ko ga vprašam po naročilu,
mi reče, naj se jebem. –Se opravičujem.
Ne skrbite, niste vi krivi.
Veste, moški so egoistični.
Kot otroci so. Telefon je zla stvar in sem jo poslal k vragu.
Ana, oprosti.
Nisi šel k Aristovi. Spomnim se tega dne.
Jaz sem šel k njej.
Veš, kako ti je rekla? Strahopetec.
Strahopetec, ki ne zna odgovarjati za lastne besede.
Impotentnež. –Jebi se, gonoreja.
Kako veš? –Vem. Ko greš na internet,
je to prva novica, ki jo vidiš. Vsi brenčijo o tvojem ubogem kurcu.
Ogromen članek na Wikipediji, napisali so ga štirje akademiki.
Ždanov, gonoreja. Žena Nadja ga je pustila,
njegova družina je propadla. Njegov sin Kolja je bil usrane.
Vsi poznajo Ždanova in njegovo gonorejo.
Tako, s strani, res se zdi neverjetno.
Potem te je zapustila Nadja.
Vedel sem, da ima Maša Aristova gonorejo, zato sem kupil kondome.
Vedel si?
In nisi nič rekel?
Prijatelju.
To je …
Ždanov, delaš se nevarnega …
ampak si mehek.
Hladna je. Obljubili so, da jutri dobiva nekaj tople vode.
Si me varal?
S kom? –Ne vem, s komerkoli.
Nisem. –Z Mašo Aristovo? –Se spomniš Nadje Ždanove?
Imela je gonorejo. Sem jaz spal z njo, ali on?
On. –No, vidiš. –Zakaj si imel na telefonu tisto punco?
Z interneta sem jo snel. Videti je kot ti, ko si bila mlada.
Hočeš, da nastavim tvojo sliko? –Ja.
Nimaš moje slike?
Imam, ampak ta osvetlitev je boljša.
Sem res bila taka,
ko sem bila mlada? –Si.
Ne bosta prišla.
Niti Viktor, niti Pavel.
Veš, ko sta bila v meni,
sem čutila, da sta tukaj.
Kot bi bila sestavni del mene. Veš, kakšen občutek je to?
Ko hočeš človeka popiti.
Ko nekoga ljubiš, ga hočeš objeti in popiti.
Veš, enkrat sem gledala grozljivko,
v kateri sta zaljubljenca iz ljubezni pojedla drug drugega.
Bilo je čudoviti, točno tako!
Tako sem jaz njiju popila, razumeš?
V meni sta bila, razumeš? –Ja.
To je bil …
največji vrhunec materinske ljubezni. Me razumeš?
Čutila sem njuna čustva in razpoloženje.
Čutila sem, kako jočeta, kako se jezita.
Potem sta me razjezila in sem izgubila ta občutek.
Pomislila sem:
"Ne, prosim Te! Naj bo kot prej. Vrni ju vame."
Veš, kaj sem pomislila, ko sem zagledala Pavela?
"Bog, kakšen čudak! Odvraten je!"
Pavela nimaš rada? –Ne govorim o tem.
Veš, kako sem bila srečna, ko je bil Viktor v meni?
Vedela sem, da bo tudi tega konec.
Vedela sem, da ga bo povlekel iz mene!
In da bo ljubezni konec, ker bo postal človek!
Nisem hotel sina! Hči sem hotel.
O tvoji drugi nosečnosti govorim, ko si bila noseča z Viktorjem.
Razumem. –Kaj ti razumeš?
Samo razumem. –Ti nikoli nisi rodil!
Samo ženska lahko zares ljubi.
Moški? Vi ste …
Samo …
Kurci z očmi!
To je idealno!
Kje so tvoje sanje?
Z mamo sta vedno govorila,
da ne piješ in je to najpomembnejše.
Bolje bi bilo, da bi pil, kot vsi pravi moški!
Ko bi le pil in delal normalno, molče!
Tako bi vsaj naredil, kar ti je rečeno!
Kolikokrat so te vrgli iz tovarne stekla?
Kolikokrat sem morala do tvojega šefa, kako mu je ime?
Kako mu je ime?
Prokopjev!
"Prosim vas, pomagajte mu."
"Naredil bo vse, kar mu rečete!"
Klečala sem pred njim, da bi te le vzel nazaj.
Vsak normalen moški
ima avto ali motor.
In kaj delaš ti?
Samo na riti sediš!
Se ti je prilepila na stol?
Kaj delaš v tisti garaži?
Kaj delaš notri?
Vrtiš svoje skodelice?
Bog, naveličana sem tega!
Ko bi vsaj šla nekam skupaj. Ne vem, kam.
V Soči, ali Anapo in se odpočila.
Še na prekleti Krim!
Kdaj sva bila nazadnje na počitnicah? V Tuapseju?
Vse življenje sem sanjala o tem. O potovanju v tujino.
Sanjala sem, da bi vsaj še kaj videla.
Še v Moskvo bi šla. Ampak samo gnijeva v tej luknji!
Ždanov, ti je Ana všeč? Daj, vzemi jo.
Hočeš resnico? Če te ne bi poklicala, bi tudi ti imela gonorejo.
Gremo!
"Sike", kolega.
Iščeš črve za ribolov?
Še malo koplji in boš našel nafto.
Stric Andrej, poglej, kaj sem našel. –Kaj?
Vasja, so te kdaj peljali v živalski vrt? Niso?
Pokazal ti bom slona. To je levo uho in to desno.
In obraz. Razumeš?
Znaš plesati?
Znam.
Koliko časa nam je ostalo?
Nekaj ur.
Nekaj ur? Saj to je celo življenje.
Zakaj si me zapustila zaradi Andreja? Mislil sem, da bova skupaj.
Sploh se nisi menila zanj.
Zakaj? –Ja.
Ker ti nisi gledal v zvezde, ampak v kozarec, poln alkohola.
Ker nisi imel ne ambicij, ne sanj.
Sovražim te.
Vse to je neresnica!
Vse to so laži!
Vse to je maslo zahoda!
To so tajni načrti našega pokvarjenega demokratičnega vrha!
Skrivnost na planetarni ravni,
katere namen je prevzeti nadzor!
Na obzorju je
prava socialistična revolucija!
Ja!
Izkoreninili bomo
sovražnike človeštva!
Vse parazite!
Vse barabe in prasce,
ki jih zdaj niti ne vidite!
Pozdravljeni, Sofija Vladimirovna. Odličen govor, poln strasti!
Andrej, pridi k nam!
Ne gledaš me preveč lepo.
Se spomniš, ko si mi rekel
stara kurba, leta 1987?
Rekel si mi grda čarovnica!
Poslušaj, nisi ravno Afrodita.
In leta 1995 si me označil za pobesnelo prasico!
Spomnim se!
S tem nazivom si me nagradil tudi leta 2010, 2015 in 2017!
Še pokojninska reforma ni dovolj zate.
Kurba!
Pavel. Paša moj.
Pridi.
Smem? –Seveda, pridi.
Tako …
To je to.
Oče …
To je neverjetno.
Čudovito je. –Daj.
Veš, res si želim ljubezni. Nič več ne čutim.
Nič.
Veš, kdaj mi je Andrej nazadnje prinesel rože?
Ko je pokopal svojega psa.
V trgovini so mu dali pet nageljnov.
Eden mu je ostal.
Tega je dal meni.
Res si želim biti ljubljena.
Jaz te ljubim.
Stara sem.
Prekrasna si.
Grda sem.
Tudi to …
ta naredi lepšo.
Ne govorim o tem. –Od nekdaj sem te ljubil.
Ždanov?
Poljubi me.
Paša! –Mama … –Paša moj, pridi sem.
Pridi.
Jej.
Ne boj se, Makar. Tudi sam se bojim.
Dajmo, prijatelji.
Vsak od nas ima veliko skrivnosti.
Vsi imamo druge za zlobne, ampak to nam v življenje prinaša nemir.
Mislim, da se moramo tega znebiti, če bomo vsi umrli.
Umrimo ljubeč drug drugega.
Ljubezen je vse, ljubezen je svet …
Ki smo ga uničili.
Priznam, moji najdražji …
Da vas imam vse rad.
Tebe, Ana.
Paša.
In tebe, Andrej. Rad vas imam.
Kisle kumarice.
Boš?
Domino efekt. –Kaj? –Ko metulj zamahne s krili v Peruju,
izbruhne na Islandiji vulkan Eyjafjallajökull!
Ampak, ko ženska, recimo ji "tašča", namesti telefon,
da bi se hvalila sosedom … –Bodi previden s komolcem!
Njena hči vzame telefon in pokliče moške.
Moški kupi kondome in gre k drugi, ampak mu ne uspe priti do nje.
Uspe njegovemu prijatelju, ki ni kupil kondomov.
Prosim te, nehaj!
Torej, tašča namesti telefon leta 1994,
ki po 20 letih povzroči smrt človeka.
Telefon je kriv, da je umrl. Telefonski klic.
Kdo je koga poklical?
Poglej. Rekel je, da si mu zakrpala nogavice.
Hočeš reči, da je za vse kriva ženska?
Nikomur ne moreš zaupati! –Ženska, ki je namestila telefon,
ga je namestila zaradi osebe,
ki bi morala sprejeti klic!
Prinesel sem torto, ki sem jo spekel. Bomo?
Veš, torta, taksi je začasna stvar.
Umakni se!
Kaj ti je, "amigo"? –"Buenos dias!"
Pizda ena!
Poslušaj, naše ceste so grozne.
Včasih ljudje ne pridejo v enem kosu, kaj šele torta.
To je ekspresionizem. Ne, post-ekspresionizem!
Kaj ti je? Vse je v redu. Vesela sem, da si prišel.
Važno je, kaj je notri, ne oblika.
Paša, kdaj si nazadnje videl Viktorja? –Takrat …
Zakaj? V istem mestu živita. Brata sta.
Nič, dajva.
Kaj delaš? Viktor bo kmalu prišel.
Usedli se bomo in skupaj poskusili. –Ne bo prišel.
Tudi Paši ne bi bilo treba, pa je prišel. Paša!
Kaj je? Zakaj se tako redko vidiš z Viktorjem?
Zaradi službe? –Ja, mama. Zaradi službe.
Zaradi kredita na hišo in avto. Od rublja do rublja živim.
Viktor mi je pomagal, da sem plačala tvoj račun za telefon.
Teta Ana, lahko dobim malo vode?
Preobleči se.
Pij, malček.
Paša, usedi se!
Hvala.
Prinesi mi rdeči pulover, na kavču je.
Mama, oče, rad bi se vama zahvalil.
Hvala, ker sta naju z bratom vzgojila. Ker sta nama nudila izobrazbo,
topel dom in ljubezen.
Žal mi je, da sem bil ta leta v Moskvi, ne z vama.
Devet let, štiri mesece in sedemnajst dni.
Oče, tukaj sem hotel zgraditi svoj dom. –Svoj dom?
S tabo vred, za tvoja starša? –Ne, hotel sem samo, da bi moji otroci
živeli bolje od nas. –Kaj ti je manjkalo? Vse sva ti dala.
Ne govorim o tem? Hočem reči, da sta vidva živela slabo,
da bi midva normalno živela. Moji otroci bi morali živeti bolje,
kot njihovi, v idealnem scenariju! Sine, bedak si.
Posral si se na starša in odšel. To je tvoja hvaležnost. –Bedak?
Viktor pa ni bedak?
Vaju on ni zapustil? Kje je on? Vama pripravlja mizo?
Viktor, Viktor, Viktor!
Kaj ti je Viktor naredil?
Poglej Viktorja, vedno nas gleda! –Nehaj!
Vrni medalje! Nehaj! –Kaj delam? Kaj?
Dovolj! –Kje je Pavel? Kje je vajin Paša?
Mozart, Šostakovič, Bach! Kje je?
Poglej! Viktorjeva matura! –Nehaj! –Kje so moje kasete?
To so njegove knjige. Kje je moj Spiderman, mama?
Tako je, Ždanov.
Poklical sem tvojega Victorja. Ponudil sem mu, da gre z mano.
Veš, kaj je rekel?
"Zakaj?"
Ana, daj mi pištolo! Zdaj te začenjam razumeti.
To ni ljubezen. To je samo del čudaka …
Ministrstvo za izredne razmere. "Ne parkirajte avtov pod drevesi."
Po Pavela morava …
Devet let.
Bi moral gniti v tej vasi?
Pavel je odšel in je usrane. Viktor je odšel in je čudovit otrok.
Moja torta je usrana. Vse je usrano.
Kaj je? Peder!
Smernike ti bom zabil v rit!
Viktor?
Prekleto!
Andrej! –Kaj je? –Pridi.
Ne vidiš, da sem preluknjal zračnico? Kaj je?
Tukaj si me prvič poljubil. Se spomniš?
Bog, v kaj sva se spremenila?
Kaj sva postala? –Ana.
Ana. –Andrej, prosim, oprosti mi.
Oprosti mi. –Ana, ne govori tega. –Oprosti za vse, res te ljubim.
Nimam ti kaj oprostiti.
Niti dan ni minil, da ne bi mislil nate. Padla sva …
v rutino.
Ne, o zemlji govorim. Padava vanjo.
Hej!
Mama!
Oče!
Kako zabavna starša imava.
Paša, nekaj ti moram povedati.
Poglej.
Ja, in?
Pavel, to je moj mož.
Počakaj.
Peder si? –Ne. Ja.
Ne ravno. Gej sem. –Peder.
Gej sem.
Veš, vesel sem, da sem tebi prvemu povedal. Hotel sem biti odkrit.
Zato se nisem hotel s tabo družiti v Moskvi.
Avto imaš. Mislil sem, da boš prišel s svojim taksijem.
Začasno sem taksist.
Ti boš za vedno peder.
Odlična torta. Res, vsa čast.
Kakšna žlica je to? –Oče je hotel pojesti komet.
Razumem.
Poslušaj, Pavel. Hvala ti.
Veliko mi pomeni, da se ne jeziš.
Daj, no.
Saj nisem svetnik.
Si tudi ti …
Ne.
Ne, ne, ne.
Ne!
Ko sem prišel sem …
Delate? –Ja.
Sto dvajset.
Prišel je tip, z ženo in otrokom.
To me je grozno mučilo.
Zdaj mi je lažje.
Slišiš? Prihajata. Dobro, ne povej jima zame.
Jaz jima bom povedal, prav? –Vseeno mi je. Reci jima, kar hočeš.
Mislim, da te bo oče poslušaš. –Misliš?
Še Ždanova je poslušal.
Viktor!
Živjo, mama.
Prišel si.
Umreti sva morala, da si prišel.
Tako.
Nekaj hočem povedati.
Hočem se zahvaliti.
Hvala vama.
Obema.
Hvala, da sta prišla. Veliko mi pomeni.
Srečna sem, zelo. Hvala, ker sta tukaj.
Na vaju.
Povej mi o svojem življenju v Moskvi.
V redu je. Pavel me je poklical, da bi šel z njim.
Nisem mogel, ker sem mislil, da se bomo zadržali v Dumi,
ampak so nas spustili in sem takoj prišel. –Kongresnik si?
Pomočnik kongresnika. –Vidiš, rekla sem ti, da je pameten.
Če v Moskvi toliko zaslužiš, zakaj ne pokličeš staršev?
Gobe? –Prosim. –Samo vprašam. –Nameraval sem,
kot presenečenje za vajino obletnico. Pridita, pokazal vama bom.
Lepa hiša. Samo, da odprem …
Ne vidi se, ampak zadaj je 1500 m2. Streha iz kaljenega stekla.
Ni krasna? –Mimogrede, vesta, kaj sem hotel reči?
Vajin sin Viktor je …
peder.
Ja, pedrsko družino ima. –Paša. –Pedrski avto.
Paša. –Tudi hiša in oče sta pedrska.
Pokaži jima svojega debelega pedra z brki, s katerim fukaš.
Resno, pojdita v to pedrsko hišo in živita s pedrskim kvartetom.
Pavel, dovolj. –Kaj je? Sem jaz kriv, da seksa v rit?
Ne vem, kdo koga, ampak, ker si pomočnik,
verjetno on tebe. Hierarhija, oče. –Molči!
Če je tvoj brat uspešen, bodi srečen, ne zavisten.
Zavisten? Zakaj? Ker ga prijema za rit?
Če hočeta, lahko tudi jaz prodam svojo rit … –Dovolj, Pavel!
Kaj je? Svoje življenje sem zgradil z lastnimi rokami!
On pa je s svojo ritjo uspel v Moskvi. –Ne deri se na mamo!
Tvoja mama je svetnica! –Oče, umiri se.
Toplovodarji nimajo glasu! –Nisem toplovodar.
Mir vašemu domu.
Mislil sem, da imam še čas
obiskati koga, ki sem ga užalil,
ali kogar, ki je mene. Prositi za odpuščanje in se pokesati,
ali odpustiti drugim.
Ana se je ustavila kot spokornica.
Na njenem obrazu se še vedno vidi pokora.
Odpuščam ti denar, ki sem ti ga dal za naročilo.
Najbolje bi bilo, da se tudi ti pokesaš.
"Padre", dovolj je pridige, življenje je kratko.
Zato …
To je moja žena Ana.
Naša lokalna kurba, a hkrati bogomolka,
zabavljačka, kvačkarica in predsednica kluba "50 in starejši".
Moj sin Pavel. Bedak. Srečen imetnik hipoteke in kredita.
Nesposobnež.
Slab slaščičar. Spekel je usrano torto.
In to je naš ponos, Valentina Andrejevna.
Pomočnica kongresnika v Dumi.
Peder? –Gej.
In reke bodo postale rdeče od krvi …
Začelo se je.
Egipčansko zlo.
Bog, usmili se nas …
Jezus Kristus, Božji sin …
Mama.
Ne delaj si sramote. Mislim, da si ubila Mojsija.
Prekleto.
Odnesimo ga k Ždanovu!
Oče, hotel si hčer. Zdaj jo imaš.
Si res gej?
Ja. –Povsem?
Povsem.
V Dumi sprejemajo zakone skozi zadnje "delovne postaje".
Izergil, četrto poglavje.
Pot pravičnih … Prekleto.
Tudi moja jeza te bo našla.
Naj se pogreb začne.
Prebudite se.
Jutri nas ne bo več. Jutri ne bo ničesar več.
Hotel sem biti odkrit z vami, v teh zadnjih urah.
Vseeno mi je, kaj se je zgodilo in da ste ubili Ždanova!
Serji v svoji Dumi.
Vaju ne moti, da je Pavel ubil celo družino zaradi avta?
Vajin sin taksist je ubil celo družino, da bi ukradel avto,
s katerim bi vaju presenetil.
Mogoče je gej.
To je zdaj moderno. Ti pa si peder. Usedi se za mizo.
Oj, mačkon.
Prišla je k Mojsiju. Pokazal ji bom pot do njega.
Mislil sem, da je za Mojsija. Neka emo punca. Prišla je na napačen naslov.
Ljubica, greva za mizo.
Not!
Lahko jo prekrijemo s trakom.
trak ne bo zdržal, strop je masten.
Kaj, če bi uporabili plutovinast čep?
Samo zabij vilice noter.
Veste, zakaj se na Rdečem trgu ne seksa?
Ker te bodo vsi jebali z nasveti.
Stric Andrej, je oče pri vas?
Kolja, mislil sem, da si se ubil. Zakaj si prišel?
Pridem not.
K vam.
Kaj se dogaja?
Roparji so vdrli.
Hoteli so posiliti mamo.
Viktor je …
Klobasice? Vaše domače?
Ja, krvavice.
Obtičal sem v službi.
Prišel sem domov in ni sledu o očetu.
Mislil sem, da je pri vas.
Ni se vrnil … –Mogoče je nekam šel.
Ne more iti. Vzel je mojo pištolo.
Bojim se, da bi lahko kaj naredil.
Ljudem so rekli vse vrste pizdarij.
Vsi so popizdili.
Zdaj je vse v redu.
Umirili so se in jedo s svojimi družinami.
V redu je.
To ste dobro naredili.
Še dobro, da ste prišli.
Prava družina ste. Srečni, blizu ste si.
Vzemite klobasice. Res so okusne.
Če moja mama ne bi odšla, bi tudi mi sedeli in jedli kot vi.
Ampak je odšla, neznano kam.
In oče je izginil. Moral bi ga iti iskat.
Kolja, pojdi k Aristovi. Mogoče je tam.
Ja, mogoče res.
Kolja? Jaz sem, stric Andrej.
Samo eno vprašanje. Glej me v oči, daj.
Si ti povozil mojega Polkana? –Odgovori.
Videl sem to. Avto sem umazal, ko sem zapeljal prek trupla.
Ampak ga nisem jaz povozil!
Kolja! Nihče ti ni nič naredil! V oči me glej, sem rekel!
Mama, ustreli ga v koleno. –Andrej …
Mama, hočem slišati resnico.
Kolja, nehaj jokati!
Zberi se!
Prasec … –Cesta je bila poledenela. Zletel je …
Zapomni si moje oči, prasec.
Moj pes?
Tvoj butasti pes je stekel na cesto.
Polkal me je imel raje od vseh na tem svetu!
Ana, oprosti, ampak Polkan je edini jedel moje copate.
Ko bi mi vsaj ti jedla copate …
Prosim, teta Ana, ne! –Ana, pokončaj ga.
Za Polkana.
Dajmo, odnesimo ga.
Počasi.
"Padre", ste vstali?
Andrej. –Kaj delate?
Zberite se?
Ana, ni tako, kot misliš. –Mama, ne.
Ljubček, kje si? Kje so moji stekleni čeveljci?
Naredila ji bom stekleno krsto.
Torej si zaradi nje začel tako govoriti?
Pridi, cipa!
Ti zver! Kurba mladoletna!
Nogo ti bom odtrgala! Prasica! Kurba!
Andrej, za mizo.
"Padre", moram se spovedati.
Najprej moram na hitro za nekaj poskrbeti.
Mama. –Mama?
V otroško sobo. In zaprita vrata.
Tako, jaz sem njegova žena.
To sta moja sinova. To je "padre".
On bo vodil tvoj pogreb.
Dobro, mir vašemu domu …
Usedi se.
Boš res to naredila? –Utihni.
Kako ti je ime, ljubica?
Angelia.
Oprostite, nisem vedela za to situacijo.
Hotela sva samo malo "fleksati". Spoznala sva se na netu.
Malo sem "cringala", ampak … Ni šlo tako, kot sva hotela!
Nisem vedela, da ima družino. Ženo in otroka. Nisem vedela!
Na profilki je bil videti samozavesten moški.
Hotela sem samo malo "fleksati"
in biti poredna pred koncem sveta! –Govori rusko, kurba!
Rekla sem, da govori rusko, cipa. Tega jezika si se učila v šoli.
Hotela sem seksati z Andrejem.
Ana.
Utihni, Judež.
Dihaj, dokler še lahko.
Oče, bil si mi kot oče. –Zaprita vrata!
Oče je najebal. –Ana …
On me je poklical! Rekel je, da mi bo pokazal delavnico
in naredil par steklenih čeveljcev! Veste, kakšne pesmi piše?
Rekel je, da me ljubi. Prosim vas, izpustite me!
Če bi vedela … –Ana. –Ne bo se ponovilo!
Rekel je, da je vdovec.
"Padre", začnite recitirati.
V otroško sobo z njo.
Oče.
Začenja se.
Pozabil sem.
Kaj, hudiča?
Jo je le izdelal.
Andrej!
Kaj, hudiča?
Oče! –Andrej!
Andrej!
Zbogom, babica!
Oče, poglej! Ubil sem cipo! –Stara cipa … –Daj, stari, vstani.
Prosim? Živjo. Ja, samo trenutek.
Nekdo me kliče. Mama.
Halo? Ja, bom prevzel pošiljko. Takoj pridem.
Oče.
Mama. –Čez 15 minut bo predsednik Rusije
nagovoril narod z zelo pomembno novico.
Najboljša gradbena podjetja v Rusiji ponujajo elitne bunkerje na obali.
Kakovosten dizajn, vrhunsko udobje in vljudni sosedje.
Vključeno je tudi podzemno parkirišče …
Prevod MEDIATRANSLATIONS TVRip - DrSi
Tehnična obdelava DrSi Partis