Čujete li me? Mada, više nije važno.
Obaveštenja su uvek ovde.
Slušaće svi na koje će uticati ova poslednja poruka.
Nema nikoga u zgradi. Niko ne radi. Svi su poslati kući.
Čast snimanja poslednje poruke pripala je meni, običnom domaru.
Vlasti su proglasile vanredno stanje u kome živimo poslednjih 30 godina.
Meteor će uskoro udariti. Gradske službe više ne rade.
Kao da su pre i radile...
Radio i televizija će uskoro takođe stati s prenosom.
Takođe su mogući problemi sa snabdevanjem vodom i strujom.
Vozovi i avioni stoje, ali tako je od početka pandemije.
Ne zamarajte se štednjom ili skupljanjem zaliha.
Možete da umrete na miru. Ionako niko ne može da vas spasi.
DrSi predstavlja ASTERARIJUM
Napred! Ne zamaraj se cipelama, neće smrdeti.
Mama, vidi! Jesi li zakrpio čarape?
Tvoja nezamenljiva odeća. Matura, venčanje, sahrana.
Bože, kreće... -Gde si iskopao svog dedu?
Isekao si džepove? Sećaš li se ti venčanja?
Andrej! -Dali su mu novac, a njegovi džepovi su bili zakrpljeni.
Trpao je lovu u donji veš. -Prestani!
Prodavačica Tanja je dve nedelje imala smrad na rukama.
Njegove stidne dlake su bile po kobasicama.
Možeš li normalno da razgovaraš bar danas?
Hajde, počni s pričom.
Sedeo sam i razmišljao...
Konzerve.
Kiseli krastavci.
Poneo sam i signalni pištolj. Da ispalimo signalnu raketu?
Mislio sam da to zajedno uradimo. Znaš...
Hoćeš li piće? -Pa...
Hoćeš led? Ili da samo pljunem?
Takav je ceo dan!
Imam ideju.
Mama, dođi. -Zašto bih? -Bar u "drugar-zonu". -Neću.
Bar u "drugar-zonu". -Neću. -Ma, samo sedi.
Hajdemo da organizujemo žurku s mesom.
Burger-parti, šta kažeš?
Kao kad smo bili mladi.
Ja ću biti gornje pecivo, a ti budi meso.
Gade! Dosta više! Prestani!
Šta je, Ana? Jedan trodelni burger! -Zaboga, prestani.
Pa ionako si spavala s njim. -To je bilo davno. -U čemu je razlika?
Velika je razlika. -Koliko velika? -Oko 30 godina. -Kao da je bilo juče!
Koliko si tada imao? -Dvadeset tri. -Šta se promenilo? Ništa.
Samo što joj sada sise diraju pupak, a naše jaja. -Bolestan si!
Stari bolesni perverznjak. -Ja sam budala. Ozbiljno, jesam.
Misliš da sam celog života uprskavao?
Ona, kako se zove... Aki? Maša? Sve kurve su bile kod nje.
Kako se preziva? Akin... -Aristova? -Da!
Dakle, Maša Aristova me zove
i kaže: "Andrej, dođi!" Znaš mene.
Kupio sam flašu vina, kondome s brkovima koji svetle u mraku.
Bili su mi puni džepovi!
I otišao sam. Zatim si me ti zvala:
"Dođi, moramo da razgovaramo!"
Stajao sam tamo kao majmun i mislio: "Ženska me zove na seks,
a ona me zove da razgovaramo o njenom jadu".
Sećaš se toga? -Ne. Dosta je!
Ždanove, jednu stvar ne razumem. U kom si ti bio zatvoru?
Zašto? -Glas ti je viši nego pre.
Isti je. -Dobro, svako ima svoj trnoviti put.
A šta si ti na kraju izabrao? -Ništa, zaista.
Tebe.
Jao, da! Kolja se ubio.
Došao je kući, popio piće i obukao svoju svečanu uniformu.
Nije bila kao ona dedina. Imao je svoje policijsko ordenje,
i ono za Donbas i Siriju.
Rekao je: "Čekaj, tata, zašto bi patio? Ionako svi umremo. Dođi".
Tada se ubio. -Ne seri!
Ždanove!
Saučešće.
Šta je? -Postavi sto.
Šta je? -Šta ako se Viktor i Pavel takođe... -Umukni!
Naša deca nisu govna kao što je bio njegov Kolja!
Izvini, Ždanove, ali mali ti je bio govnar. Pregazio mi je psa!
Nije ti pregazio psa. -A ko je onda?
Sam sebe je pregazio i razmazao creva po točkovima auta tvog sina?
Cela zgrada je mrzela tvog psa. Svima je bilo laknulo. Bio je sjeban.
I ti si sjeban! Moj Polkan je samo lajao.
Evo, i ovo je od lajanja? -Ko zna ko te je ujeo?!
Možda tvoje kurve, u žaru...
Ni ja nisam volela tvog Polkana.
Gazde liče na svoje pse.
A da ti posetiš njegovog ludog sina? -Moj sin je bio normalan.
Možda jeste, ali onda ga je život razmazao po svojim točkovima,
kao mog Polkana.
Jebi se. -Kuda ćeš?
Što dalje od tebe, gade!
Ja sam gad?!
Dosta je! -Nazvao me je gadom.
Jer si mu uporedio sina sa psom!
Ždanove!
Šta je?
Nisam to rekao jer sam ljut. Iskreno to mislim.
Sin ti je primao mito? -Jeste. -Kad su te uhvatili u prevari s gorivom
i kad si dobio četiri godine zatvora, je l' ti pomogao? -Nije.
I danas je hteo da te ubije? -Jeste. -Šta da ti kažem?! Da je bio divan sin
i pošten policajac? -Ne.
Kuda ćeš? -U šetnju.
Dođi!
Čekaću te otvorenog srca!
Samo dođi!
Andrej, jasno je da nećemo još dugo živeti.
Ali žao mi je što nikad nismo mogli da popijemo piće zajedno.
Da nazdravimo, kao prijatelji.
Kažu ljudi, kad neko ne pije ili ne puši, moraš da se zapitaš je l' gad.
Mislim da je to Staljin rekao.
Čehov. -Šta?
Ždanove, da li si ikada video rolnu toaletnog papira?
Beo, mek.
Lako ode s vodom.
To je jedina svetla linija u tvom životu.
I mislim da ću je isprljati.
Glava mi pada od umora.
Dosta je, ne mogu više!
Briljantno! Ovo je najbolje!
Gade jedan! Gubim vreme ovde!
To? To je sranje!
Obično sranje!
Ti si mediokritet. Čisti mediokritet!
Pogledaj! Zar nije predivno?
Evo, daj da ti pomognem! Drži svoju četkicu.
Tri i po sata! Dođavola! Gubim vreme ovde s tobom!
Gubim vreme ovde... Ovo je suludo!
Oćelaviću od tvoje nenadarenosti i beskorisnosti!
Pogledaj ovu lepotu.
Razmisli sada, jebeni Ajnštajne!
Došla ti je tvoja Mona Liza!
Bože...
Mojsije...
Imaš cigaretu?
Majku mu!
Čuj...
Žao mi je.
Ja...
Nemam kuda.
Imao sam sina.
Kakav god da je bio, čak i ako nije bio moj...
Tvoj sin je bio besposličar. Pregazio mi je psa!
Šta ti je? Zašto ne prestaješ o toj kučki?
Bio je mužjak! -Boli me! Moj sin nije pregazio tvog psa.
Možda je lajao, ali nije svojom utrobom umrljao točkove.
Dosta! -Ja odlučujem kad je dosta. -Šta, sada ćeš i da mi naređuješ?
Sereš, a ja moram da njuškam tvoja govna?! -Pazi šta govoriš,
u mojoj kući si. -To je to, ne mogu više.
Ne mogu.
Izvini, Bože!
Molim Te da mi se vrate danas kući.
Neka se vrate kući.
Viktor i Pavel. -Ne čuje vas.
Gospode!
Da, svet se bliži kraju
i stvarno treba da se pokajemo.
Vreme je da otvorimo duše
i pustimo Njega unutra. Dosta je laži.
Vi ste Ana, zar ne?
Supruga Andreja, iz fabrike. Onog bogohulnika i bezobraznika...
Hajde, pokajte se.
Ja sam loša majka.
Volim samo jednog sina.
To je prirodno.
Naša deca odrastaju i ostavljaju nas.
Ono najmlađe uvek ostavlja najdublje rane.
Još nešto? -Da.
Andrej...
Kao da je opsednut.
Osim toga, taj telefon...
Da, nešto sam naručio od njega i svaki put kad pitam za porudžbinu,
kaže mi da opštim sa samim sobom. -Izvinjavam se.
Bez brige, nije do vas.
Znate, muškarci su egoistični.
Kao deca su. I telefon je zla stvar, sam đavo ju je poslao!
Ana! Ana, izvinjavam se!
Nisi ni išao kod Aristove! Sećam se tog dana.
Ja sam otišao kod nje.
Znaš kako te je nazvala? Kukavica.
Kukavica koja ne ume da odgovara za sopstvene reči!
Impotencijo! -Ma teraj se, gonorejo jedna.
Otkud znaš? -Znam. Kad odeš na internet,
to je prva vest koju saznaš. Svi bruje o tvom trulom đokici.
Ogromni članak na "Vikipediji", napisala su ga četiri akademika.
Ždanov, gonoreja. Žena Nađa ga je ostavila,
porodica mu je propala. Sin Kolja je bio govno.
Svi znaju za Ždanova i njegovu gonoreju.
Ovako, sa strane, to izgleda stvarno neverovatno.
Posle toga te je ostavila tvoja žena Nađa.
Znao sam da Maša Aristova ima gonoreju, zato sam kupio kondome.
Znao si?
I nisi ništa rekao?
Prijatelju...
To je...
Ždanove, izgledaš žestoko...
Ali si mek.
Hladna je. -Obećali su da će nam sutra dati malo tople vode.
Jesi li me varao?
S kim? -Ne znam, s nekim.
Nisam. -A Maša Aristova? Sećaš li se Nađe Ždanove?
Imala je gonoreju. Jesam li ja spavao s njom ili on?
On. -Eto vidiš. -Zašto si imao onu devojku na mobilnom?
To sam skinuo s interneta. Izgleda kao ti kada si bila mlada.
Hoćeš da objavim tvoju sliku? -Hoću.
Nemaš moju sliku?
Imam, ali ovde je osvetljenje mnogo bolje.
Stvarno sam tako izgledala
kad sam bila mlada? -Jesi.
Oni neće doći.
Ni Viktor, ni Pavel.
Znaš, kad su bili u meni,
stvarno sam osetila da su ovde.
Kao da su bili sastavni deo mene. Znaš kakav je to osećaj?
Kad hoćeš da upiješ osobu.
Kad voliš nekoga i hoćeš da ga zagrliš i jednostavno upiješ.
Znaš, jednom sam gledala film strave i užasa
u kome su ljubavnici pojeli jedno drugo iz ljubavi.
Bilo je predivno, baš tačno!
Tako sam i ja njih upila, razumeš me?
Bili su u meni, razumeš?! -Da...
I to je bio...
Najveći vrhunac majčine ljubavi. Razumeš me?
Osetila sam njihova osećanja i raspoloženje.
Osetila sam kako plaču, njihovu ljutnju.
Zatim su me naljutili i izgubila sam taj osećaj.
Pomislila sam:
"Ne, molim Te! Neka samo bude kao pre. Vrati ih u mene".
Znaš šta sam pomislila kad sam ugledala Pavela?
"Bože, kakva nakaza! Odvratan je!"
Ne voliš Pavela? -Ne govorim o tome.
Znaš kako sam bila srećna kad je Viktor bio u meni?
Ali znala sam da će i tome doći kraj.
Znala sam da će ga izvući iz mene!
I da će ljubavi doći kraj jer će postati čovek!
Ja nisam ni hteo sina! Hteo sam ćerku.
Govorim o tvojoj drugoj trudnoći, kad si nosila Viktora.
Razumem. -Šta ti razumeš?
Samo razumem. -Ti nisi rađao!
Samo žena može istinski da voli.
Muškarci? Svi vi...
Samo ste...
Kurčevi s očima!
To je idealno!
Gde je tvoj san?!
Ti i tvoja mama ste neprestano govorili
da ne piješ i da je to najvažnije.
Bilo bi bolje da piješ, kao svi pravi muškarci!
Da bar piješ, a radiš normalno, bez pogovora!
Tako bi bar radio ono što ti se kaže!
Koliko su te puta izbacili iz fabrike stakla?
Koliko sam puta morala da idem kod tvog šefa... Kako mu je ime?
Kako mu je ime?!
Prokopjev!
"Molim vas, pomozite mu."
"Uradiće sve što mu kažete!"
Klečala sam pred njim samo kako bi te primio.
Svaki normalan muškarac
ima auto ili motocikl.
A šta ti radiš?
Samo sediš na tom dupetu!
Prilepilo se za stolicu?
Šta radiš u toj garaži, pitam te?
Šta radiš unutra?!
Vrtiš svoje čašice, je li?
Bože, muka mi je od ovoga!
Kad bismo bar otišli zajedno nekuda. Ne znam kuda.
U Soči, ili Anapu, i samo se odmarali.
Čak i na prokleti Krim!
Kad smo poslednji put bili na odmoru? U Tuapseu?
Celog života sam sanjala o tome! Sanjala sam o putu u inostranstvo.
Sanjala sam o tome da bar nešto vidim!
Čak i da odem u Moskvu. Ali samo trunemo u ovoj rupi!
Ždanove, sviđa li ti se Ana? Hajde, uzmi je za sebe.
Hoćeš istinu? Da te nije zvala, i ti bi imala gonoreju.
Idemo!
"Sike", mačak!
Tražite gliste za ribolov?
Kopajte još malo i naći ćete naftu.
Čika Andreje, pogledaj šta sam pronašao. -Šta?
Vasja, da li su te nekad vodili u zoološki vrt? Nisu?
Pokazaću ti slonče. Ovo je levo uvo, ovo je desno.
A evo i surle. Kapiraš?
Umeš da igraš?
Umem.
Koliko nam je vremena ostalo?
Samo nekoliko časova.
Nekoliko časova? Pa to je ceo život.
Zašto si me ostavila zbog Andreja? Mislio sam da ćemo biti zajedno.
Nisi ni obraćala pažnju na njega.
Zašto? -Da.
Jer ti nisi gledao u zvezde, nego u čašu punu alkohola.
Jer nisi imao ni ambicije, ni snove.
Mrzim te.
Sve je to neistina!
Sve su to laži!
Sve je to maslo Zapada!
To su tajni planovi našeg trulog demokratskog vrha!
Misterija na planetarnom nivou,
čija je svrha preuzimanje kontrole!
Na pomolu je
istinska socijalistička revolucija!
Da!
Iskorenićemo
neprijatelje čovečanstva!
Sve parazite!
Sve skotove i ološ
koje sad i ne vidite!
Zdravo, Sofija Vladimirovna. Sjajan govor, pun strasti!
Andreje, dođi kod nas!
Ne gledaš me nimalo lepo...
Sećaš se kad si me nazvao
starom kurvetinom 1987. godine?
Zvao si me gadnom vešticom!
Čuj, nisi baš bila Afrodita...
A besnom kučkom si me nazvao 1995!
Sećam se!
Tim nazivom si me počastio i 2010, 2015. i 2017!
Ni reforma penzija nije dovoljna za vas.
Kurva!
O, Pavele! Paša moj...
Dođi.
Mogu li? -Naravno, dođi!
Evo je...
To je to.
Tata...
Ovo je neverovatno!
Predivno je. -Hajde!
Znaš, stvarno hoću ljubav. Više ništa ne osećam.
Ništa...
Znaš kada mi je Andrej poslednji put poklonio cveće?
Kad je sahranio svog psa.
U prodavnici su mu dali pet karanfila.
I ostao mu je jedan.
Meni ga je dao.
Stvarno želim da budem voljena.
Ja te volim.
Stara sam.
Predivna si.
Ružna sam.
Čak te i ovo...
Čini lepšom.
Ne govorim o tome. -Oduvek sam te voleo.
Ždanove?
Poljubi me.
Paša! -Mama... -Paša moj, dođi ovamo!
Dođi...
Jedi!
Ne boj se, Makar. I sam se bojim.
Hajde, prijatelji.
Svako od nas ima mnogo tajni.
Svi nekom nešto uzimamo za zlo, ali to nam u život unosi nemir.
Ali mislim da treba da sve to odbacimo, ako ćemo svi umreti.
Umrimo voleći jedni druge.
Ljubav je sve, ona je svet...
Koji smo uništili.
Priznajem, najdraži moji...
Da vas sve ovde volim.
Tebe, Ana.
Paša.
I tebe, Andreje. Volim vas.
O, kiseli krastavci.
Hoćeš?
Domino efekat. -Šta? -Kad leptir zamahne krilima u Peruu,
na Islandu proradi vulkan Ejafjadlajekidl!
Ili kada žena, zovimo je "tašta", ugradi telefon
da se hvali komšijama... -Bože, oprezno s laktom!
Njena ćerka uzme telefon i zove muškarca.
Muškarac kupi kondome i ode kod druge, ali ne uspe da dođe do nje.
Njegov prijatelj, koji nije kupio kondome, uspe.
Molim te, nemoj!
Dakle, tašta ugradi telefon 1994. godine,
što za 20 godina izaziva smrt čoveka.
Telefon je kriv što se čoveku život okončao. Telefonski poziv.
Ko je koga zvao?
Pogledaj. Rekao je da si mu zakrpila čarape!
Hoćeš da kažeš da je za sve kriva žena?
Nikome ne možeš da veruješ! -Žena koja je uvela telefon
ga je uvela zbog osobe
koja je trebalo da primi poziv!
Doneo sam tortu koju sam napravio. Hoćemo li?
Znaš, torto, taksi je privremena stvar.
Sklanjaj se!
Šta ti je, "amigo"? -"Buenos dias!"
Pičko jedna!
Čuj, naši putevi su užasni.
Ponekad ni ljudi ne dođu u jednom komadu, a kamoli torte.
To je ekspresionizam. Ne, nego postekspresionizam!
Šta ti je? Sve je u redu. Drago mi je što si došao.
Važno je ono što je unutra, a ne njen oblik.
Paša, kada si poslednji put video Viktora? -Ovaj...
Zašto? Živite u istom gradu. Braća ste.
Ništa, navalimo!
Šta radiš? Viktor će uskoro doći,
sešćemo za sto i sve ćemo probati. -Neće doći.
Ni Paša nije trebalo da dođe pa je došao. Paša!
Šta je? -Zašto se tako retko viđaš s Viktorom?
Zbog posla? -Da, mama. Zbog posla.
Zbog kredita na kuću i auto. Živim od rublje do rublje.
Viktor mi je pomogao da platim tvoj telefonski račun.
Tetka Ana, daćete mi malo vode?
Presvuci se!
Pij, mali.
Paša, sedi za sto!
Hvala!
Donesi mi crvenu bluzu, na kauču je.
Mama, tata, hoću da vam zahvalim.
Hvala što ste othranili brata i mene. Što ste nam pružili obrazovanje,
topli dom i ljubav.
Izvinite što sam ovih godina bio u Moskvi, a ne s vama.
Devet godina, četiri meseca i sedamnaest dana.
Tata, hteo sam da tamo izgradim svoj dom. -Svoj dom?
Sa sobom za tvoje roditelje? -Nemoj. Samo sam hteo da mi deca
žive bolje od nas. -Šta vam je nedostajalo? Sve smo vam davali.
Ne govorim o tome! Hoću da kažem da ste vi živeli loše
da bismo mi živeli normalno. Moja deca bi trebalo da žive bolje,
kao i njihova, u idealnom scenariju! -Sine, ti si budala.
Posrao si se po roditeljima i otišao. To je tvoja zahvalnost. -Budala?
A Viktor nije jebena budala?!
Zar vas nije i on napustio? Gde je on? Sastavlja li vam sto možda?!
Viktor, Viktor, Viktor!
Šta ti je Viktor uradio?
Evo Viktora, uvek nas gleda! -Prestani!
Vrati medalje! Stani! -Šta ja to radim? Šta?
Dosta! -Gde je Pavel? Gde li je vaš Paša?
Mocart, Šostakovič, Bah! Gde je?!
Vidi! Viktorova matura! -Stani! -Gde li su moje kasete?
Njegove knjige su ovde. Mama, gde je moj Spajdermen?
Dakle, tako, Ždanove...
Zvao sam tvog Viktora. Ponudio sam mu da dođe sa mnom.
Znaš šta je rekao?
"Zašto?"
Ana, daj mi pištolj! Sad počinjem da te shvatam.
To nije ljubav. To je samo deo nakaze...
Ministarstvo za vanredne situacije. "Ne parkirajte automobile ispod drveća."
Moramo da vratimo Pavela.
Devet godina!
Šta? Trebalo je da trunem u ovom selu?
Pavel je otišao i govno je. Viktor je otišao i sjajno je dete.
Moja torta je sranje. Sve je sranje.
Šta je? Pederčino!
Nabiću ti te žmigavce u dupe!
Viktore?
Dođavola!
Andrej! -Šta je? -Dođi.
Ne vidiš da sam probušio gumu? Šta je?
Ovde si me prvi put poljubio. Sećaš se?
Bože, u šta smo se to pretvorili?
Šta smo to postali? -Ana...
Ana... -Andrej, molim te da mi oprostiš.
Izvini. -Ana, ne govori to. -Oprosti mi za sve, stvarno te volim.
Nemam šta da ti oprostim.
Nije prošao dan a da nisam mislio na tebe. Upali smo...
U rutinu.
Ne, govorim o zemlji. Upadamo u nju.
Hej!
Mama!
Tata!
Ovako su zabavni naši roditelji!
Paša, moram da ti kažem nešto.
Vidi.
Da, i?
Pavele, to je moj muškarac.
Čekaj...
Ti si peder? -Ne. Da.
Ne baš. Paša, ja sam "peško". -Peder.
Ja sam "peško".
Znaš, dobro je što sam tebi prvom rekao. Hteo sam da budem iskren.
Zato nisam hteo da se družim s tobom u Moskvi.
Imaš auto. Mislio sam da ćeš ovamo doći u svom taksiju.
Privremeno sam taksista.
Ti ćeš zauvek biti peder.
Torta je sjajna. Stvarno, svaka čast.
Kakva je ovo kašika? -Tata je hteo da pojede kometu.
Kapiram.
Čuj, Pavele, hvala ti.
Mnogo mi znači što se ne ljutiš.
Daj!
Pa nisam ni ja svetac.
I ti si...
Ne.
Ne, ne, ne.
Ne!
Kad sam dolazio ovamo...
Radite? -Da.
Sto dvadeset!
Došao je tip, sa ženom i detetom.
Znaš, to me je mnogo mučilo.
Sad mi je bolje.
Čuješ li? Dolaze. -Dobro, ali nemoj da im kažeš za mene.
Ja ću da im kažem, u redu? -Čuj, boli me dupe. Reci im šta hoćeš.
Mislim da će te tata poslušati. -Misliš da hoće?
Čuj, poslušao je Ždanova.
Viktore!
Ćao, mama.
Ovde si.
Morali smo da umremo da bi došao.
Dakle...
Hoću da kažem...
Hoću da zahvalim.
Hvala vam.
Hvala obojici.
Što ste došli. Baš mi je drago...
Čak sam srećna, veoma. Hvala vam što ste ovde!
Za vas!
Pričaj mi o svom životu u Moskvi.
U redu je. Pavel je zvao i rekao mi da idemo.
Nisam mogao da dođem s njim jer sam mislio da ćemo se zadržati u Dumi,
ali su nas pustili i došao sam pravo ovamo. -Dakle, ti si kongresmen?
Pomoćnik kongresmena. -Vidiš, rekla sam ti da je pametan.
Ako toliko zarađuješ u Moskvi, zašto ne pozoveš svoje roditelje?
Pečurke? -Može. -Samo pitam. -I nameravao sam,
kao iznenađenje za njihovu godišnjicu. Dođite, pokazaću vam.
Evo, lepa kuća. Samo da otvorim...
Ne vidi se, ali imanje ima oko 1500 m2. Krov od kaljenog stakla.
Zar nije predivna? -Usput, znate šta sam hteo da vam kažem?
Vaš sin Viktorčić je...
Peder.
Da, i ima pedersku porodicu. -Paša. -I pederski automobil.
Paša. -Ova kuća i tata su mu pederski.
Hajde, pokaži mu svog debelog pedera s brkovima s kojim se jebeš.
Ozbiljno! Idite u tu pedersku kuću i živite kao pederski kvartet.
Pavele, dosta. -Šta je? -Ja sam kriv što se jebe u dupe?
Ne znam ko koga jebe, ali budući da si pomoćnik,
on jebe tebe. Hijerarhija, tata! -Ućuti!
Ako ti je brat uspeo, budi srećan, a ne zavidan.
Zavidan?! Na čemu? Što ga prima u guzicu?!
Ako hoćete, mogu i ja da prodajem svoju guzicu... -Dosta, Pavele!
Šta je?! Svoj život sam izgradio ovim rukama!
A on je svojom guzicom uspeo u Moskvi. -Ne deri se na mamu!
Tvoja mama je svetica! -Tata, smiri se!
Tetkice nemaju pravo glasa! -Nisam tetkica!
Mir u kući ovoj.
Mislio sam da još imam vremena
da posetim svakog koga sam uvredio
ili ko je mene uvredio, da bih molio za oproštaj i pokajao se,
ali i oprostio.
Ana je svratila kao pokajnica.
I dalje joj se na licu vidi pokora.
Opraštam vam novac koji sam vam dao za porudžbinu.
Ali bilo bi bolje da se i vi pokajete.
"Oče", dosta propovedanja, život je kratak.
Zato...
Ovo je moja žena Ana.
Naša lokalna kurva, ali istovremeno i bogomoljka,
zabavljačica, heklačica i predsednica kluba "50 i starije".
Moj sin Pavel. Budala. Srećan nosilac kredita, u ogromnom dugu.
Nesposobnjaković.
Loš poslastičar. Napravio je usranu tortu za naš sto.
A ovo je naša dika i ponos - Valentina Andrejevna.
Pomoćnica kongresmena u Dumi.
Peder? -"Peško".
I reke će od krvi pocrveneti...
Počelo je.
Zla egipatska.
Bože, smiluj nam se...
Isuse Hriste, sine Gospodnji...
Mama!
Ne stidi se. Mislim da si ubila Mojsija.
Dođavola!
Odnesimo ga kod Ždanova!
Tata, hteo si ćerku. Eto ti je...
Ti si stvarno "peško"?
Da. -Potpuno?
Potpuno.
U Dumi donose zakone kroz poslednje "radne ćelije".
Izergil, četvrta glava.
Put pravednika... Dođavola!
I moj bes će vas snaći!
Neka sahrana počne.
Probudite se! Svi vi!
Sutra nas neće biti. Do sutra će sve nestati.
Hteo sam da budem iskren s vama u ovim poslednjim satima.
Boli me dupe šta se desilo i što ste ubili Ždanova!
Seri u svojoj Dumi.
Ne muči vas to što je Pavel ubio celu porodicu radi automobila?
Vaš sin taksista je ubio celu porodica kako bi ukrao auto
i zadivio vas njime.
Možda je "peško".
To je sada u modi. Ali ti si peder. Za sto, smesta.
Hej, mačak!
Došla je kod Mojsija. Pokazaću joj put do njega.
Mislio sam da je za Mojsija. Neka "emo" devojka. Došla je na pogrešnu adresu.
Dušo, hajdemo za sto.
Unutra!
Moramo to da prekrijemo trakom.
Traka neće držati, plafon je mastan.
Šta ako upotrebimo plutani čep?
Ma samo zabij viljušku.
Znate zašto nema seksa na Crvenom trgu?
Jer će te svako preći sa savetom.
Čika Andrej, je li tata kod vas?
Kolja, mislio sam da si se ubio. Zašto si došao?
Ući ću...
Kod vas.
Šta se događa?
Pljačkaši su provalili.
Hteli su da siluju našu mamu.
Viktor je...
Kobasice? Vaše domaće?
Da, krvavice.
Zaglavio sam na poslu.
Došao sam kući, a od tate ni traga.
Pomislio sam da je kod vas.
Nije svraćao... -Možda je otišao nekuda.
Ne može da ide. Uzeo je moj pištolj.
Bojim se da bi mogao da uradi nešto.
Ljudima su rekli svakojake pizdarije.
Svi su popizdeli.
Ali sada je sve u redu.
Smirili su se i slave sa svojim porodicama.
U redu je.
Dobro ste to uradili.
Dobro je što ste došli!
Vi ste prava porodica. Srećna, bliska.
Uzmite kobasice. Stvarno su ukusne!
Da moja mama nije otišla, i mi bismo sedeli i jeli kao vi.
Ali je otišla, ne znam kuda.
I moj otac je nestao. Trebalo bi da odem i potražim ga.
Kolja, idi kod Aristove. Možda je tvoj tata tamo.
Da, možda jeste.
Kolja? Ja sam, čika Andrej.
Samo jedno pitanje. Gledaj me u oči, hajde.
Jesi li ti pregazio mog Polkana? -Odgovori.
Video sam to! Isprljao sam auto kad sam prešao preko njegove utrobe!
Ali ga nisam pregazio, nisam!
Kolja! Niko ti neće ništa! Rekao sam da me gledaš u oči, gade!
Mama, upucaj ga u kolena! -Andrej...
Mama, hoću da čujem istinu!
Kolja, dosta plakanja!
Saberi se!
Ti si gad... -Put je bio prekriven ledom. Izleteo je...
Zapamti moje oči, gade.
Moj pas?
Tvoje usrano pseto je istrčalo na put!
Polkan me je voleo više od ikoga na celom svetu!
Ana, izvini, ali Polkan je bio jedini koji mi je jeo papuče...
Da si mi bar ti jela papuče...
Molim te, tetka Ana, nemoj! -Ana, dokrajči ga.
Za Polkana!
Hajde, odnesimo ga.
Polako.
"Oče", vaskrsli ste?
Andrej? -Šta radite to?
Saberite se!
Ana, to nije ono što misliš. -Mama, nemoj!
Dušo, gde si? Gde su moje staklene papuče...
Napraviću joj stakleni kovčeg.
Dakle, zbog nje si počeo da govoriš onako?
Dođi, kučko!
Zveri jedna! Maloletna kurvetino!
Iščupaću ti nogu! Kučko! Kurvetino!
Andrej, sedi za sto.
I vi, "oče", moram da se ispovedim.
Ali prvo ću da rešim nešto na brzinu.
Mama! -Mama?
U dečju sobu. I zatvorite vrata.
Dakle, ja sam njegova žena.
Ono su mi deca. Ovo je "otac".
On će voditi tvoju sahranu.
Dobro, mir u kući ovoj...
Sedaj!
A da ne radimo ovo? -Umukni.
Kako se zoveš, srećo?
Angelija.
Izvinite, nisam znala za ovu situaciju!
Samo smo hteli da "fleksamo"! Upoznali smo se preko neta!
Malo sam "krindžovala", ali... Nije išlo onako kako smo hteli!
Nisam znala da ima porodicu; ženu i decu! Nisam znala!
Na avataru je izgledao kao samouvereni mužić.
Samo sam htela da "fleksam"
i budem nevaljala pred kraj sveta! -Govori ruski, kurvetino!
Kučko, rekla sam da govoriš ruski. Učila si taj jezik u školi.
Htela sam da se kresnem s Andrejem.
Ana.
Umukni, Judo.
Diši dok možeš.
Tata, bio si mi kao otac. -Zatvori vrata!
Tata je najebao. -Ana...
On je mene pozvao! Rekao je da će mi pokazati radionicu
i napraviti par staklenih papuča! Znate li vi kakve mi pesme piše?
Rekao je da me voli. Molim vas da me pustite!
Da sam znala... -Ana. -Ovo se neće ponoviti!
I rekao je da je udovac!
"Oče", krenite da recitujete.
Odnesite je u dečju sobu.
Tata!
Počinje...
Zaboravio sam...
Šta, jebote?
Dakle, ipak ju je dovršio.
Andrej!
Šta, jebote?!
Tata! -Andrej!
Andrej!
Doviđorno, baba!
Tata, vidi! Ubio sam kučke! -Stare kučke... -Hajde, tata, ustani.
Molim? Ćao. Da, samo tren.
Neko me zove. Mama.
Halo? Da, preuzeću pošiljku. Evo me.
Tata.
Mama. -Za 15 minuta predsednik Ruske Federacije
obratiće se naciji s veoma važnom vešću.
Najbolje građevinske firme u Rusiji nude elitne bunkere na obali.
Kvalitetan dizajn, vrhunska udobnost i pristojne komšije.
Uključeno je i podzemno mesto za parkiranje...
Prevod RETAiL TVRip - DrSi
Prilagodba za HD metalcamp