DrSi predstavlja DNEVNIK ZA JORDANA
PO RESNIČNI ZGODBI
Gremo! Vzemi otroke! Moramo domov!
Nora ženska.
Kako ti je šlo? –Super.
Si našla svoj vir? –Seveda.
Dobro.
Dana, z Rosenblumom bosta napisala članek.
Prosim?
Manjka nam ljudi. Nočem izgubiti proti Postu.
Ne bomo izgubili. –Da ne omenjam Journala.
Tudi proti Journalu ne bomo. –Ne, če bom jaz pomagal.
Kako boš pomagal? –Imam Sandberga.
Si govoril z njim?
Naslednji teden bom. –Kdaj?
Na sestanku v ponedeljek boš povedal, kaj imaš.
Do takrat pa sodelujta.
Kdaj naslednji teden? –Ne vem še.
Torej vse temelji na sestanku, ki še ni dogovorjen.
Naslednji teden bo.
Rekel si, da še ni potrjen. –Nisem rekel tega …
Se hecaš? –Ja. Ne.
Dana? –On omeni Sandberga
in morava sodelovati? –Dana.
Meni še nikoli nisi tako zlahka odobril članka.
Pozdravi ga, ko se sestaneta.
Jaz sem se že
sestala z njim. –Dana. Dana.
Kaj je?
Drek.
Samo malo. –Jaz sem.
Slišala sem tisto.
Rosenblum vsem pravi, da bo on napisal članek.
Ne prenesem ga.
Zakaj še dojiš? Jodran je star 1 leto.
Ker Svetovna zdravstvena organizacija
to priporoča do drugega leta.
Otrok ima že zobe, D.
Kmalu bo znal reči "mleko".
Te ne boli? –Za bližino gre.
Kako si? –Bluza je že skoraj suha.
Ne sprašujem po bluzi.
Nikar se ne izoliraj.
Saj se ne, pogovarjam se s tabo.
Veš, kaj mislim. Delaš in greš domov.
Samo to počneš. –Samohranilka sem.
Če nočeš govoriti z mano, govori s kom drugim.
V redu sem. –Meni se ne zdiš.
Povedala bi ti.
Če dovoliš,
Rosenbluma moram spraviti stran od članka.
Živjo, Manny. –Večer, gdč. Canedy.
Videl sem malega. Ni več tako majhen.
Meni praviš.
Pozna sem, oprostite.
Kako je z njim? –Počiva.
Še vedno?
Upam, da ne bo zbolel.
Ne, norel je po parku.
Komaj sem ga umirila. –Hvala, Kaleisha.
Pojdite domov. –Samo pospravim,
vidiva se jutri, prav? –Prav.
Prihajam.
Vse mu povej.
OČETOVA ZAPUŠČINA
"Dragi Jordan,
vedi, da tudi fantje lahko jočejo.
Z jokom se znebimo bolečine in stresa.
To nima nič z moškostjo."
Očka je to napisal.
Vse to je napisal zate.
Prav je, da to slišiš, ker veliko jokaš.
Dragi Jordan, če bereš to,
to pomeni, da si se prebil čez naporna leta,
zdaj si dovolj star, da razumeš, kar ti bom povedala.
Tvojega očeta, Charlesa M. Kinga, sem prvič
videla v hiši, v kateri sem odraščala.
Pomladi l. 1998.
Tvoj dedek je praznoval rojstni dan.
Kako je kaj Dwayne?
Mike, pridi. –Mami, nisva več skupaj.
Lahko se pobotata. Poglej svojega brata.
Razšel se je s Charlene.
Noro je, da ga je vzela nazaj.
No, nikoli se ne ve. Si ga poklicala?
Zakaj bi ga?
Rekla si, da je popoln. –Mami.
Dela na Wall Streetu. –Mami.
Dober kolidž. –Vem.
Govori italijansko. –Ne bova se pobotala, prav?
Konec je. –Nikoli se ne ve.
Mami, nekatere stvari veš.
Poglej, poglej.
Oprosti.
Bomo zmolili?
Blagoslovi nas, Gospod,
in darove, ki jih bomo prejeli,
v imenu Kristusa. Amen.
Amen. –Amen.
Kdo se zakaja?
Drek.
Saj vesta, da piha naravnost v hišo, ne?
Bi en dim? –Vesta, da ne kadim.
Zadet ne moreš razmišljati.
Sprostila se boš. –Saj sem sproščena.
Misliš, da se moram sprostiti?
Res to misliš? –Ja, punca.
Dobro, morda sem malo napeta. –Malo?
V stres me spravljata.
Zakaj mislita, da sem v hotelu?
No, zato se zakajava.
Ne razumem, zakaj je ostala z njim vsa ta leta.
Ljubi ga. –Ne, boji se ga.
Noče ostati sama.
Kaj ti misliš, Mike?
Je to namen zakona?
O čem govoriš?
Se ne bojiš, da boš ostal sam?
Niti ne.
Včasih si želim, da bi me pustila samega.
Si srečen? –Sem.
Prepirava se, ampak sem. –Upanje ostaja.
Zdaj pa moram najti pravega.
Srečno.
Moški so luksuz. Niso pa nuja.
Hudiča.
Resno mislim.
Očitno ne.
Mrzlo je, vidimo se notri. –Prav.
Živjo. –Živjo.
Sem očetov prijatelj.
Ste Dana ali Gwen? –Dana.
Novinarka.
Vi pa ste?
Praporščak Charles King, vam na uslugo.
Vojak ste. –Ja, gospa.
Vaš oče me je uril.
To sem prišel obesit zanj.
Darilo za rojstni dan.
761. tankovski bataljon.
Najpogumnejši moški, ki so se borili v 2. sv. v.
Z očetom sva tankerja, zato jih občudujeva.
Kako se vam zdi?
Krasno je.
Je to pointilizem? –Ja, gospa, je.
Recimo Georges Seruat.
Dlje časa traja, a se izplača.
Vi ste jo narisali? –Ja, gospa.
V bistvu je slika.
A bili ste blizu.
Vodnik vas veliko omenja.
Res? –Ja, vse tri.
Ponosen je na vas.
Je tukaj? –Ja, gospa.
Na verandi je.
Rekel sem, naj počaka, da obesim sliko.
Takoj bom.
Jutro, očka. –Jutro.
Vse najboljše.
Vem, da je šele jutri, toda imam cigare,
skrij jih pred mamo.
Hvala, bučka.
Tvoj prijatelj je tu.
Je že obesil sliko? –Ne še. Toda všeč ti bo.
Nadarjen je, kajne? In čeden.
Ga je Gwen videla?
Ne, s tvojo mamo sta nekam šli.
Povej mu, da si nekaj pozabila
v hotelu in nimaš avta. –Očka.
Hočem pomagati. –Ni treba.
Prav.
Oprosti? Živjo.
Lahko nekaj prosim? Pustila sem telefon v hotelu,
sestra bo rabila moj avto, ko se vrne.
Te lahko prosim za prevoz?
Lahko prižgem radio? –Seveda.
Kakšno glasbo imaš rad? –Tam nekje je CD.
Stara glasba? –Ja, to so the Spinners.
Ne govoriš veliko, ne? –Ja, govorim.
Ko imam kaj za povedati. –Prav.
Torej te je moj oče uril? –Ja, gospa.
Naučil me je biti vojak.
Srečo imam, da ga poznam. In tvojo mamo.
Stala sta mi ob strani.
Dobro.
Čakaš vabilo?
Oprosti.
Mestno dekle pač …
Mesto ostane v nas.
Novinarka sem, zato moram vprašati.
Moji starši so ti stali ob strani?
Ločujem se.
Žal mi je. –Nikar.
Tvoja mama zna poslušati,
ata me pa vabi, da gledava tekme.
Ata? –Ja.
Ne razumi me narobe, rad imam starše,
toda brez tvojih mi ne bi uspelo.
Zakaj si tako presenečena? –Nisi odraščal z njimi.
Kaj pa ti? –Kaj je z mano?
Se s kom dobivaš?
Čudno, da tega ne veš, če si ves čas z mojimi.
Sem sveže samska.
Jutri pridem k vam na kosilo.
Lahko te pridem iskat, če hočeš.
To bi bilo super.
Ob devetih? –Prezgodaj.
V redu bo.
Vrnite se kasneje.
Charles King je. –Kdo?
Praporščak Charles King. –Drek.
Koliko je ura? –8:49.
Prosila sem, da me zbudijo. Oprosti.
Nič hudega.
Takoj bom.
Vzemi si čas.
Takoj bom. Obljubim.
Počakal te bom. –Drek! Drek!
Oprosti. –Čakanje se je izplačalo.
Živjo. –Živjo.
Si lačna? –Lahko bi kaj pojedla.
Za tabo.
OKREPČEVALNICA
Zakaj si se pridružil vojski?
Disciplina. Potovanja.
Rad imam našo državo, hotel sem ji služiti.
Kamuflažna oblačila pa mi poudarijo oči.
To je naporen poklic. –Res je, gospa.
Ne rabiš me klicati gospa.
Vem. Saj te nočem.
Vaflji. In krompir. –Hvala.
Ter beljaki in kaša.
Hvala. –In rjavi sladkor.
Bi še malo sadja?
Ne, hvala. V redu je. Hvala, gospa.
Tu sem, če me rabite.
Oprostite. Živjo. –Živjo.
Za krompir bom rabila pekočo omako,
še malo jih pogrejte. –Seveda.
Kako dolgo si že v vojski? –Samo trenutek, oprosti.
Tako, hvala.
Že 11 let.
Računam še na 9, upokojil bi se kot major.
Nato bi rad slikal.
Najljubši umetnik? –Veliko sprašuješ.
Poklicna hiba.
Če že moraš vedeti, dva sta.
Georges Seurant? –Ja.
In Claude Monet. Ga poznaš? –Seveda.
On mi je najljubši.
Pointilizem mi je všeč, toda Monetov slog?
On je neprekosljiv.
Malo si … Tamle.
Druga stran.
Še bolj si se popacala. Naj …
Lahko? –Ja.
Malo si se … –Hvala.
Monetova dela sem videla v New Yorku.
Nisem še bil tam.
Drugače je, ko od blizu vidiš poteze čopiča.
Nisem še v živo videl njegovih del.
Pridi kdaj tja.
Da bi videl slike?
Mogoče pa res.
Poglej to.
To, punči.
Živjo. –Živjo, Charles!
Spoznajte praporščaka Kinga.
Gospodje. –Reci jim fantje.
Zakaj bi kdo to počel?
Ne razumem. Me razumeš?
Kaj? Razburjaš se.
Nisi rekla, da so moški luksuz in ne nuja?
Boš kar stala tam ali mi prideš pomagat?
Srečo imaš, da si ga prva videla.
Hvala, ker si prišel. –Hvala za hrano.
Kadarkoli. –Ja.
Kmalu spet pridi, prav? –Ja.
Seveda.
Že odhajaš? –Ja, gospa.
Mislim, ja, grem. –Si prepričan?
Ravno sem prinesla sladico.
Želim si, da bi lahko. –Sveža jabolčna pita.
Moram poklicati hčer.
Ona živi v Teksasu z mamo,
moram jo ujeti, preden gre spat.
Seveda.
Če boš kdaj v NY in boš hotel videti Moneta, se javi.
Seveda.
Pazi nase. –Enako.
Kaj je?
Prosim?
Bi lahko govoril z Dano?
Pri telefonu. –Živjo.
Praporščak Charles King.
Živjo, Charles.
Oče mi je povedal, da ti je dal številko.
Pred tremi tedni.
Ja. Lahko govoriš?
Ravno nekaj počnem.
Prav, pokličem kasneje.
Ne. V redu je. Imam nekaj minut.
Dana, saj bi te poklical že prej.
Ampak …
Rad bi bil iskren,
uradno sem se ločil.
Nočem ti zapletati zadev, Charles.
Saj mi jih ne. Res ne.
Ravno zato te zdaj kličem.
Misliti moraš na hčer.
Vedno bom mislil nanjo.
To se ne bo spremenilo.
Toda hočem, da veš,
da te ne rabi skrbeti.
Obljubim.
Pošteno.
Halo?
Dana, rad bi, da veš, da sem mislil nate.
Precej.
No, imel si tri tedne.
Vse najboljše za te,
vse najboljše za te,
vse najboljše, draga mami,
vse najboljše za te.
Upihniva jih. Pripravljen?
Nabašiva se s sladkorjem.
Pa dajva.
Tako.
V redu, premor.
Mami rabi pavzo.
Ku-kuc, očka! –O čem govoriš?
Kaj je? –Prav.
Kaj gledaš?
Kaj pa govoriš, mali? –Ku-kuc, očka!
več pesmi
Halo? –Charles je. Kako si?
Zdaj sem bolje.
Ni črncev, črnk pa še manj.
Ne bom dobila druge priložnosti.
Počutim se kot zastavonoša vseh črncev,
ki hočejo delati tam.
To mi je znano.
Toda rada imaš svoj poklic.
To je New York Times. Seveda ga imam rada.
Za novinarja je to uresničenje sanj.
New Yorka ne maram, ko je vroče in soparno.
V Iraku je šele vroče.
Si bil v Iraku? –In tudi v Kuvajtu.
Je bilo hudo? –Ja, precej.
Te lahko pokličem kasneje?
Kmalu se dobim s šefi, ne bi rad zamudil.
Seveda. Pokliči me jutri.
Prav, adijo. –Adijo.
Odloži. –Ti odloži.
Ne, ti odloži.
Bova res to počela? –Očitno bova.
Prav.
Boš odložill. –Adijo.
Adijo.
Bi imel še otrok?
Vsekakor. Želim si velike družine.
Kako se drži tvoja hči?
Christina? V redu je.
Krasna je. Posluša. Bistra je.
Pametnejša je od mene.
Malo počakaj.
Bilo je …
Stresno.
Za vse je bilo stresno.
Kako si to prenašal?
Kako? Bilo je …
Kot bi mi spodletelo.
Trudil sem se.
Toda bila sva mlada.
Bila sva otroka, ni nama bilo jasno …
Oba sva kriva …
Bolelo je.
Žal mi je za to.
Ne, to je …
Zdaj sem v redu.
Rad sem oče.
To je najboljše, kar se mi je zgodilo.
Če ne bi doživel tega, ne bi govoril s tabo.
Oče je včasih po večerji rekel, da gre kupit mleko.
Ne razumem, kako je mama lahko sedela tam
s sklonjeno glavo.
Vedela je, da jo vara.
Vsi v mestu so vedeli.
Neke noči sem zbolela za gripo,
mama je morala vzeti sosedov avto,
da me pelje v bolnišnico.
Ležala sem zadaj, bledlo se mi je.
Ko sem dvignila glavo,
sem videla, da sva pred barom v očetovi bazi.
Koliko si bila stara? –Sedem.
Iskala je njegov avto.
Ga je našla? –Ne.
Govoril ji je, da je nalašč zanosila z mano.
Oba sta bila ujeta.
Kako si se počutila?
Vmešavaš se v moje zadeve.
Rad bi, da se odprem.
Malce pozno je za to.
Kaj si rekel? –Slišala si me.
Hecam se.
Dovolj o meni.
Kaj počneš ti? Ko fantov ne spreminjaš v vojake.
Če ne rišem ali slikam …
Sem na fitnesu.
Rada grem na fitnes.
Ker imajo masaže in sveže sokove.
Praviš, da hodiš na fitnes in ne telovadiš?
Telovadba mi ne diši.
Sem pa aktivna.
Hodim po mestu.
No, masaže
in sokovi ter vse to,
karkoli že počneš …
Deluje.
Zdiš se mi lepa.
Ti je všeč ta tip? –Ne sme mi biti. Vojak je.
Kot moj oče.
Saj ni ves čas oblečen v uniformo.
Čeprav bi bilo to res seksi. –Punca!
Ločen je.
Ima devetletnico.
In? –Je dober oče?
Zdi se, da je.
Kaj pa vem. Ni ravno moj tip.
Rekla si, da je prijazen.
In čeden? –O, ja.
V čem je težava?
Si predobra zanj? –Važička.
Komaj ga poznam.
Samo kličeva se.
Če ga povabiš sem, si ne obrij nog.
Kaj? –Poznam te.
Nikoli ne bi spala s tipom, vsaj ne prvič.
Če se ne urediš in pobriješ.
To je res. –Jaz tudi ne.
Ne morem priti pote.
Nič hudega, vem, da delaš.
Če ne bo gneče, boš tukaj ob 14:30.
Lahko sem v hotelu.
Ni problem. –Ne bodi smešen.
Razen če … Bi bil rad v hotelu?
Ne. V redu je.
V redu. –Prav.
Mimogrede, taksi od LaGuardie
bi moral stati okrog 30 $.
Napitnino dam, če mi pomagajo s torbami.
Naj ne gre čez most Queensboro.
Prav, generalka.
Upam, da me so boji, ki sem jih preživel v Iraku,
pripravili na New York.
Pa ja.
Če ne preživim … –O bog.
Vedi, da sem se trudil.
Moji mami sporoči, da jo imam rad.
Charles, dovolj.
Ugani, kaj.
Ugani. –Kaj?
Mačka ima pa rep nazaj. –Hecno.
Dol s telefona!
Si že tam?
Ja, gospa. Tukaj sem.
Oprosti, Manny.
V redu je, gdč. Canedy.
Vaš gost je tu. Ga pošljem gor?
Prosim. Pustila sem ključ zanj. –Ja, tukaj ga imam.
Ga daš na telefon? –Seveda.
Govorila bi z vami.
Živjo, varno sem prispel.
Misija je uspela.
Me veseli.
Še nekaj ur me ne bo.
V redu. Imam skicirnico. Ti kar delaj.
Postrezi si z vsem iz hladilnika.
Prav. Vidiva se. –On je.
Mi daš Mannyja? –Ja, takoj.
Ja, gospa. –On je prvič v New Yorku,
pomagaj mu, prav? –Ja, gospa.
Ali nosi znucane superge?
In umazane? –Ja, gospa.
Prav. Pošlji ga gor. –V redu.
Lahko greste gor. –Odlično.
Hvala. –Ni kaj.
Je tam?
Kaj počneš? Poberi se že!
Ne! Veliko dela imam.
Ah, delo! Loti se njega!
Izvolite.
Gdč. Canedy. –Manny.
Živjo, ti.
Kako si se imela? –V redu.
In tvoj let? –V redu je bil.
Dobrodošla doma.
Lepo dišiš. –Hvala.
Nekaj imam zate.
To je zate. –Mojbog.
Ti je všeč? –Ja.
Predstavljal sem si te v mislih.
Kaj? –Lažem.
Uporabil sem tisto sliko. –Mojbog.
Lepo, da ti je všeč.
Vem, da si ravno prišel,
toda pogovoriva se, kje bo kdo spal.
Imam kavč. Precej udoben je.
V redu bo.
Spanje na kavču me ne moti.
Zakaj si živčna? Kaj si pričakovala?
Nisem živčna.
Nisem hotela kakšnih nerealnih pričakovanj.
No, jaz pričakujem, da se bova zabavala.
Nič me ne skrbi. S tabo bom.
Sta se odločila? –Sva.
Si pripravljen? –Sem.
Kaj je to? –Oljčno olje.
Testenine s školjkami, prosim,
in solato za predjed. –Seveda.
Za vas, gospod? –Cezarjevo solato.
Je to vse?
Nama daste minutko? –Seveda.
Hvala.
Kaj je? –Solato lahko ješ kjerkoli.
Pokusi testenine. –Preveč OH-jev.
Vsak dan ješ v menzi. Daj no.
Kako veš, kaj rad jem?
No, naroči vsaj piščanca na žaru.
Prav.
Vesela sem, da si tu.
Rada bi, da uživaš v koncu tedna …
Okus imaš po origanu.
Kakšno gledališče je to?
Off–Broadway.
Potem je Broadway blizu. –Ne.
Večina gledališč ni blizu Broadwaya.
Je kaj dejansko na Broadwayu?
Ne gre za ulico.
Gre za velikost hiše.
Hiše? –Koliko sedežev je tam.
V hiši? –Ja.
Torej v gledališču. –Ja.
To sem si mislil.
Charles, cenim tvoj bonton,
toda ne hodi po zunanji strani pločnika.
To je New York. Preveč ljudi je.
Ne morem si pomagati.
Moč … Navade pač.
Ne, meni je žal. Hvala.
Svet rabi več kavalirjev.
Poljub daleč od Broadwayja.
Ta je že bližje.
Ta pa je …
Broadwayski.
Nagrado tony za najboljši poljub …
Samo malo. Kdo je Tony?
Počasi.
Samo osvežit se grem.
V hladilniku imaš vodo,
vzemi, kar hočeš. –Prav.
Lepa je.
Ne.
Ali kaj rabiš?
Morda še kak vzglavnik in odejo.
Vino me je uspavalo.
Morda bi lahko spal na eni strani postelje.
Če hočeš.
Ja, to bi bilo fino.
Raje nehajva.
Oprosti. Origano me je premamil.
Lahko noč. –Lahko noč.
Kdo potuje s športno opremo? –Jaz.
Fajn si spala. –Dobro sem spala.
Dobro si spala.
Raje pospravi to.
Nisem še popila kave.
Skuhal sem jo. Črno imaš rada, ne?
Ja.
Tako, zdaj pa vstani,
pod prho, obleci se, nato greva na tek.
Razkaži mi mesto. Prav?
Ti razkaži svoje mesto.
Tvoj naslov, številko …
Pokaži mi območno kodo.
Pokaži mi številko zavarovanja.
Potni list, osebno, krvno skupino.
Vse mi pokaži.
O bog! Vse hočem videti!
Povedala sem ti.
Hočeš me pokvariti. –Všeč ti je.
Kdaj mi boš pokazala Moneta? –Najslajše je za konec.
V enem vikendu ne moreš videti celega mesta.
Potem pa pridem nazaj.
Počakaj. –Kaj je?
Pod prho moram. –Zdaj?
Zakaj? –Zato.
Ne. –Ne.
Takoj bom.
PERFEKTNI FANT
To bom imel v mislih. –Zagrni zavese.
Bom.
Počasi.
Ti je všeč?
Zelo.
Lepa je.
Hvala.
ŠEST MESECEV KASNEJE
Kaj je?
Zbudila si se pred mano.
Samo štiri dni imava, vojak. V NY je božični čas.
Kar pokonci.
Si že? –Sem.
No, pokaži se.
Charles, pridi ven.
O, ja. –Kaj pa vem.
Daj, pomeri jopič.
Videti sem kot računovodja. –Čeden si.
Veš, kako draga so ta oblačila?
To je božično darilo.
Tega ti ne pustim. –Rada bi.
Vem, da ti ni mar za oblačila.
Obleka ne naredi človeka.
Človek pa lahko naredi obleko.
Trdo delaš.
Zaslužiš si več kot kavbojke in majice.
Rad imam kavbojke. –Prav.
Kaj pa superge za starčke? –Starčke?
Te smeš nositi samo na fitnesu.
Udobne so. –Ti pa niso?
Daj no. Veš, da ti je všeč.
Poglej se. Nasmej se. Vidiš?
Prav.
Superge ostanejo in plačam pol.
Charles! –Pol!
Draga. Hočem, da si moja punca. –Kaj?
Hočem, da si moja dama. Uradno.
Da sva par?
Veš, kaj mislim s tem.
Je to smešno? –Ne. Samo …
Kaj? –Odrasla sva.
Ja. Dovolj odrasla, da se zaveževa drug drugemu.
Charles.
Ne s takšnim tonom.
Lahko kasneje govoriva? –Zdaj bi.
Goste imava. –Naj čakajo.
Prosim?
Vesel božič! –Živjo.
Vesel božič!
Nočem, da je prizadeta.
Razumeš? –To sploh ni moj namen.
Vem, da ni, a lahko se zgodi.
Rekel je "uradno"?
To je res prisrčno. –Mojbog.
Za umret. –Osladno je.
Takšen pač je, vojak je. –Tudi tebi dogaja.
Zaljubljaš se vanj.
Zadelo te je. –Ne, ni me.
Take te še nisem videla.
Kakšne? –On ti je všeč.
Seveda mi je. –Ne, res ti je všeč.
Zelo ti je všeč.
Rabim pijačo. –Bi vino ali …
Božič je, rabim pijačo.
Dober boš do nje. –Ja, gospa. Bom.
Rekli ste … –Ne, viski bom.
Nisi se šalila glede njegove riti. Res je čvrsta.
Praznično vzdušje. –Ho, ho, ho.
Nekaj mi povej.
Je dober v postelji?
Če ne bi bil, ne bi bila z njim.
Ljubi bog.
Nočem tega. Nočem. –Ja.
Ona je dobra punca. –Res je.
Ona je … Ne govori tako. –Prijazna je, to mislim.
Julie? –Ja, gdč. Judy.
Ja, govori kot navita.
Boš odgovorila na vprašanje? –Kakšno vprašanje?
Na tisto od prej. –Charles, veš, da te imam rada.
Zakaj rabiva definicijo odnosa?
Ker sva v odnosu. –Zakaj se ti mudi?
Saj se mi ne. Skupaj sva šest mesecev.
Ne bom se odrekla karieri, da bi hodila po vojaških bazah.
Kdo je to omenjal? –Saj ne živiš tukaj.
Imaš drugega? –Kaj?
Imaš drugega? –Nimam.
Resno mislim.
Ne. Nimam.
Ne bi te prosil, da se odrečeš karieri.
To veš, kajne?
Ja, vem.
Ne pravim, da bo lahko, a uspelo nama bo.
Kako si lahko prepričan?
Ne morem biti.
Ne morem predvideti prihodnosti, a vem, da jo lahko imava.
Mi zaupaš?
Ti.
Torej bodi moja punca. Uradno.
Saj že sem.
To bi mi lahko že prej povedala.
Hotela sem, da se potrudiš.
Zdaj si ti na vrsti.
Za tabo.
Pusti jih odprte.
Draga.
Počasi, počasi.
Počakaj.
Rabiš prevoz?
Veš, da se ti ne da tako zgodaj na letališče.
Mrzlo je zunaj.
To daj pod jelko.
Še eno? –Ta je za Mannyja.
Vratarja? –Kapa Metsov je. On je iz Queensa.
Nisem vedela, da sta prijatelja.
Kompanjona sva. –Kompanjona.
Nisi vedela, da je marinec.
Ne. Tega ni omenil.
Zato, ker nista kompanjona.
To je zate.
Je starinska glasba? –Ta glasba je za odrasle.
Nora ženska. –Sem res?
Kaj? –Nora.
Sploh ne.
Pokličem, ko pristanem. –Pazi nase.
Bom.
Svoje nove stvari lahko pustiš tukaj.
Izpraznila bom prostor v omari, če hočeš.
Halo? –Ugani kaj.
Mačka ima pa rep nazaj.
Resna sem.
Kaj je?
Pisali bomo o rasah v Ameriki.
Napisala bom članek, hočejo tudi, da sem urednica.
Takšne priložnosti še nisem dobila.
To! Čestitam.
Če mi ne uspe, bo moje kariere na Timesu konec.
Daj no, ženska. –Resno mislim.
Odpustili me bodo.
Ne morem izgubiti te službe.
New York je drag in … –Dovolj.
Izbrali so te, ker si uposobljena
in ker dobro delaš.
Ponosen sem nate.
Hvala, dragi.
Komaj čakam, da preberem članek.
Preden začnem, bom morala enkrat tedensko v Akron.
Tega se ne veselim.
Prav, daj mi dva tedna.
Poskrbel bom za nove vojake in prišel do tebe.
Res? –Ja.
To bi bilo fino.
Dobili ste praporščaka Kinga.
Po pisku pustite sporočilo.
Hej, ljubček. Prispela sem v Akron.
Od teh potovanj mi je slabo.
Hvala. –Hvala.
Komaj čakam, da te vidim.
Pokliči me. Adijo.
Dobili ste praporščaka Kinga.
Po pisku pustite sporočilo.
Charles, kje si?
Začenja me skrbeti.
Charles? –Hej, draga.
Kje si? –V bolnišnici.
Vojakova žena je pravkar rodila.
Klicala sem te.
Oprosti. Šel sem mu pomagat.
Pri čem?
Dana, on je star 19 let. Bal se je, potreboval me je.
V bolnišnici nimajo telefonov?
Tu je precej divje.
Nisem mogel proč.
Od kdaj so porodi del tvoje službe?
Raje pojdiva spat in se slišiva jutri, prav?
Saj je jutro.
Bolna sem kot pes tu v Akronu, čakala sem te.
Mislila sem, da si se ponesrečil.
Oprosti. Moral bi te poklicati,
toda moram pomagati kolegom.
Kaj pa jaz?
Tvoja uradna punca. Dva meseca te nisem videla.
Samo 6 tednov je minilo.
Mislim, da ne razumeš, kako si me prizadel.
Njegova žena je imela zaplete. –Kakšne?
Ne vem natančno.
Tam si bil vso noč in ne veš ničesar?
Vem, da je potrebovala carski rez.
Razumem.
Morda si ti tisti, ki ima drugo.
Kaj? –Si zato zamudil letalo?
Kaj? Ne. Ne. Ne.
Bi govorila z njim? Z ženo sta v sobi.
Tvoj vojak je, lahko mu naročiš, kaj naj reče.
Daj no, Dana. To je noro.
Noro? Že več ur sedim v hotelu in te čakam.
Zakaj bi lagal? –Tudi poklical
nisi, da poveš, da te ne bo.
Pomiri se. –Ne rabim se.
Midva … Ti … Tega ne zmorem. Adijo.
Živjo, Manny. –Dobrodošli nazaj.
Nekaj ste dobili.
Gor sem odnesel. –Hvala.
Kaj počneš tu? –Dana, zamočil sem.
Žal mi je. –Ne moreš se kar prikazati.
Več tednov nisva govorila. –Ker me ne pokličeš nazaj.
Nisem hotela govoriti s tabo.
Oprosti, ker nisem prišel v Akron.
Prav imaš. Moral bi te poklicati.
Nisem vedela, kje si.
Ali s kom. –Z nikomer nisem bil.
Dana.
Draga.
Nisem tvoj oče.
Nikoli ne bom z drugo žensko.
Ljubim te. –Ne ljubiš me.
Ljubiš svoje vojake.
Jaz sem samo lepša. –Ne. Dana.
Tebe ljubim.
Morda sem ti dal razlog, da me pustiš, jaz pa tebe ne bom.
Ljubim te.
Jaz tudi tebe.
Nikamor ne grem.
Zaupaj mi. Prav? Lahko mi zaupaš.
Prav?
Zelo te ljubim. Res mi je žal. Žal mi je.
Žal mi je.
Ta barva se ti poda.
Včasih pozabim, da si vojak.
Te lahko nekaj vprašam?
Sem te kdaj že ustavil?
Kako je v vojni?
Moj oče nikoli ne omenja Vietnama.
Ti pa ne Iraka.
Če sem iskren, se bolj malo spomnim.
Vonj.
Zvok.
Začneš delati to, za kar si se usposabljal, ostalo je megleno.
Si se bal? –Seveda sem se.
Si kdaj koga ubil?
Kako si lahko vojak in verjameš v Boga?
Tudi v zlo verjamem.
Varujem ljudi, ki se ne morejo varovati.
Trdo delo! Trdo delo!
Narobe ste se postavili.
Hej! Kaj ti ni jasno?
Zunaj vrste si. Kaj se greš, fant?
Pridi sem. Kaj je narobe s tabo?
Nisi v vrsti. Zdaj pa marširaj!
Me razumeš? Čakajo te.
Ja, praporščak. –Postavi se!
Si zmešan? –Ne, praporščak.
Na ulici smo, streljajo, nisi pripravljen.
Vidiš fante? –Ja.
Oni bi umrli zate.
Poglej jih. Oni bi umrli zate.
Si utrujen? –Sem, praporščak.
Premikaj stopala.
Jaz te bom nosil. Nikogar ne pustimo.
Nikogar ne pustimo, slišiš? –Ja, praporščak.
Te moram nositi? –Ne.
Daj, nosil te bom! –Ne!
Vem, da še vedno kadiš cigarete.
Ja, praporščak. –Losaj se tega.
Daj, nazaj v vrsto.
Dajmo! Gremo.
Daj, Imhoff! Ne vleci se, me razumeš?
Tako. Naj vas slišim! –Trdo delamo.
Trdo delamo. –Trdo delamo.
Trdo delamo.
Oprostite.
Charles? –Dana.
Si v redu? –Ja, v redu sem.
Si na varnem? –Sem.
Kje si? –V pisarni. –Gledaš to?
Mojbog. Mojbog!
V drugo stavbo je priletelo še eno letalo.
Pojdi domov in ostani tam.
Pokliči starše, ostaneta naj doma.
Ničesar ne počni, poklical te bom.
Ja. Ja, razumem. –Ničesar.
Moram iti. –Charles. Počakaj.
Prosim, pazi nase. –Ti tudi.
Prav. –Prav, adijo.
Živjo. Kako je bilo v šoli? –V redu.
Smem vstopiti? –Ne.
Bi se pogovoril? –Ne.
Jordan M. King, poglej me.
Ljubček, kaj je bilo? –Stepel sem se.
S kom? –Z Lanceom.
Kličem ravnatelja.
Govorila bom z njegovimi starši. –Ne.
Nisem tožibaba. –Kaj?
Prebutal me bo.
Zakaj si se stepel?
Rekli so mi "belnec". Beli črnec.
Marsikaj mi pravijo. –Kot recimo?
Zakaj ne igram košarke, če sem črnec?
Ljubček.
Pravijo, da moj oče ni bil vojak.
Pravijo, da je v zaporu, če je črn.
Prav.
Pridi z mano.
Sleci si jakno. Sedi.
Sem v težavah? –Nisi.
Preberi.
Na glas.
"Jordan, ti si Afro–Američan.
Tega ti nihče ne more vzeti.
Imel boš težave
zaradi barve kože in barve oči.
Toda naj bo tvoj značaj viden v vseh tvojih dejanjih.
Nikar ne pozabi, od kod si."
Kaj je to?
Tvoj oče je to napisal.
Vse to je napisal zate.
Zdaj si dovolj star, zato lahko to prebereš.
Vsako besedo.
Vse najboljše za te,
vse najboljše, draga Dana,
vse najboljše za te.
Veste, da ni moj rojstni dan. Hočete zastonj sladico?
Lani nismo smeli proslavljati,
vem, da ne praznuješ na dejanski dan, zato …
Nekaj si zaželi.
Družba. –Najprej mojega.
Prav.
Je to, kar mislim, da je?
Če ne hodiš na zmenke, imej vsaj nekaj užitka.
Hodim na zmenke.
Trije zmenki in seks za eno noč v desetih letih ne štejejo.
Ga moram priključiti? –Ja.
Nato pa počasi do najvišje nastavitve.
Počasi. –Ne prepočasi.
Ga imaš? –O, ja.
Vsi ga imamo. –Boljši je od fantov.
No, kaj pa vem. –Jaz vem.
V večini primerov prekaša mojega moža.
Njega bi prižgala.
Mami, kaj je to?
Masažna naprava. Za stres. Kaj bo dobrega?
Bova šla kmalu obiskat mojo sestro v Teksasu?
Christino? Seveda.
Večkrat bi jo obiskal.
Oče je rekel, da se morava spoznati.
Ja, seveda. Pridi sem.
Zakaj tako malo govoriš o njem?
Včasih spomini bolijo.
Toda ves čas mislim nanj.
In pišem o njem. To mi pomaga.
Zakaj nimava njegovih slik? –Imava jih.
Samo tisto na tvoji mizi z baloni.
Še jih bova poiskala.
Z zastavo, tako kot jo imata babi in dedi King?
Tiste vojska podari družini na pogrebu.
Midva sva družina. –Sva.
Jaz uradno nisem.
Z očkom se nisva nikoli poročila.
Dragi državljani,
ameriške in koalicijske sile so v zgodnji fazi
vojnih operacij za razorožitev Iraka,
namen je ljudi braniti pred nevarnostjo.
Z mojim ukazom so koalicijske sile
začele napadati tarče vojaškega pomena,
da bi Husseinu preprečile začetek vojne.
Halo? –Živjo.
Mojbog, prestrašil si me.
Oprosti. Si v redu? –Ja, v redu sem.
Dobila sem tvojo sliko. Čudovita je.
Lepo, da ti je všeč.
Poslušaj. –Ja?
Kaj je narobe?
Nič. Nič. –Kaj je?
Moral bom v Irak.
Kdaj?
Ne vem.
Jutri gremo v bazo Irwin.
V Kaliforniji? –Ja.
Kdaj te lahko vidim?
Ne vem.
VOJAKI ZDA
Charles, morava govoriti. Pokliči me. Nujno je.
Charles? –Kaj je narobe?
So to streli?
Ja, ja. Na strelišču sem.
Je vse v redu?
Moram te videti. Kdaj lahko prideš domov?
Si v redu?
Sem, a o tem ne moreva po telefonu.
Prenehajte s streljanjem!
Kaj mi moraš povedati?
Lahko prideš ta konec tedna? Prosim?
Ne morem kar oditi.
Morda pa bom jaz prišla tja. –Dana, kaj je narobe?
Rada bi imela otroka. –Kaj?
Rada bi zanosila.
Zdaj? –Ja. Zdaj.
Pričnite s streljanjem!
Od kod zdaj to?
Rada bi živela življenje, ne le poročala o njem.
Rada bi ga živela s tabo, zato, prosim, imejva otroka.
Vsekakor.
Ne boš razmislil o tem?
Ne prosim za kužka.
Ne rabim razmisliti. –Si prepričan?
Ti ne zveniš prepričana, Dana.
Samo ne razumem takšne hitre odločitve.
To sem že zdavnaj vedel.
In če ne morem zanositi? –Poroči se z mano.
Kaj? –Poroči se z mano.
Prav. –Prav?
Je to ja?
Charles Monroe King. Poročila se bom s tabo.
Prenehajte s streljanjem!
Rekla je ja. –Gospod?
Poročil se bom!
Si slišala?
Kaj je to? –Darilo.
Videla bova očka.
Delati moram. Ti imaš šolo. –Mami. Med vikendom je.
Washington ni tako daleč.
Ljubček, daj nama s teto trenutek.
Srečno.
Nimaš pravice, Miriam. –Seveda jo imam.
Njegova botra sem. Rada ga imam.
Kdo bo plačal za to? –Urejeno je.
Je bila to tvoja ideja? –Jordanova.
Pisal mi je. On rabi to potovanje.
Oba ga.
Hej.
Charles te ni pustil praznih rok.
Obe veva, da je tisti fant poseben.
Trenutno te potrebuje.
Ne bo večno otrok.
Se opravičujem. Pričakujemo še nekaj turbulenc.
Vrnite se na sedeže in ostanite pripeti.
Živjo. –Živjo.
Kako si, lepotica? Nikaj ne vstajaj.
V redu sem.
Ti … Poglej se.
Dobrodošel doma. –Lepo se je vrniti domov.
Pogrešala sva te. –Tudi jaz vaju.
Na mesta! –Ne.
Kaj? –V tej hiši ne bo vojakov.
Samo jaz? –Samo ti.
Tako. Glavica.
Hrbtenica.
In srčni utrip.
Dana, hvala. Ljubim te. –Jaz tudi tebe.
Bi rada vedela spol?
Ja. –Ja.
Fantek je. –Vedel sem. Fantek je!
Kaj je, mali? Kako si? Očka je.
Vedel sem, da je fantek.
Dohtar, naju lahko slikate? –Charles.
Seveda. –Oprostite.
Reci "fantek je".
Fantek je. –Fantek je.
Na računih je dovolj denarja, kadarkoli ga lahko dvigneš.
Plačo iz vojske dobim vsak mesec.
Tam ne bom veliko porabil, zato se bo nabralo.
Prav?
Podpiši pooblastilo
za vojaške prihodke. –Lahko nekaj vprašam?
Seveda.
Ko so ljudje v vojni, kaj je s seksom?
Ne vem. Na to sploh ne mislim.
Bolj me skrbi to, da me bodo ustrelili.
Če boš v Iraku potreboval seks,
če ti bo pomagal,
vedi, da imaš moje dovoljenje.
Se ti je zmešalo? –Resno mislim.
Jaz tudi. –Če boš rabil človeški stik
ali objem … –Dana, dovolj.
Nočem, da … –Dana, nehaj.
Dana, nočem druge ženske.
Tega nikoli ne bi naredil tebi in sinu.
Glej, da ne upaš na moje dovoljenje.
Tisto spodaj raje zakleni.
Daj no. –Ne hecam se.
Prav.
To spravi na varno.
Če si mi kaj zgodi. –Nič se ti ne bo zgodilo.
Vem, a nočem, da te skrbi. –Nekaj imam zate.
Glede pogreba ali česa podobnega.
Kaj je to? –Dnevnik.
Da boš pisal sinu.
Četudi stran ali dve.
Odpri ga.
OČETOVA ZAPUŠČINA
Ostal sem brez besed. Kaj naj napišem?
Ta dnevnik je za očete, notri so oporne točke.
Povej mu, kdo si.
V kaj verjameš.
Povej mu, da ga imaš rad.
Da bo vedel.
Jordan, zapomni si,
tvoje misli in dejanja naj bodo odprta za spremembe.
Tvoja prepričanja pa naj ostanejo neomajna.
Živi svoja prepričanja.
Na svoji poti,
če boš kdaj na tleh in boš rabil pogovor,
govori z nekom, ki ti lahko pomaga.
Mami. Mami. –Ja?
Oče menda ni mogel domov, ko sem se rodil.
Ne, ni. –Zakaj ne?
Me slišiš? –Ja. Slišim te.
Živjo, dragi. –Živjo. Kako si?
V redu sem.
Počakaj malo. Pozdravi svojega sina.
Živjo, vojak. Mirno!
Brca. –Brca?
Sliši te. Sliši te.
Ja, pozna očkov glas.
Pogrešava te. –Enako.
Kako si?
Ne morem reči, da sedim križem rok …
Oprosti, ker se nisem oglasil.
Minili so trije tedni.
Kje si? Poiskala bom na zemljevidu.
Veš, da ne smem povedati.
Toda hvala za slike.
Lepa si. Prava bomba.
Krasen trebušček.
Tebi je lahko reči.
Ti ga ne prenašaš naokrog.
To je res.
Komaj čakam, da ga vidim. –Jaz tudi.
Da ga objamem.
Povedati mi moraš, kdaj prideš, da določim
datum za sprožitev poroda.
Ne vem še.
Nekaj se ti zagotovo sanja.
Nisi prosil za dopust?
Ne. Ne še.
No, datum se bliža. Kaj še čakaš?
Charles?
Ne vem. –Česa ne veš?
Charles? –Ja, gospa.
Kaj hočeš povedati? –Gremo. Gremo. Dajmo.
Ne bo te, kajne?
Halo?
Prosim, skušaj razumeti.
Pred kratkim smo prišli sem.
Ne morem brez tebe. –Moji fantje …
Obljubil si. –Stvari se spreminjajo.
Obljubil si. –Moram se prilagoditi.
Rodila bom tvojega otroka. –Odgovoren sem za fante.
Če jih ubijejo, ko me ne bo, si ne bom oprostil.
To se lahko vseeno zgodi.
Ne prosim te, da greva na morje.
Samo dihaj. –Charles, prosim.
Obljubil si. –Veš, da te ljubim.
Potrebujeva te. –Zelo te ljubim.
Daj mi čas. –Charles, prosim te.
Charles? Gremo. –Ljubim te.
Moram iti. –Ne. Nikar ne prekini.
Charles? Ne. Charles? –Adijo.
Zaradi vojne me ni bilo ob rojstvu.
Upam, da mi bosta z mamo odpustila.
Vsak dan molim, da mi ne zmanjka časa.
Časa s tabo in s tvojo mamo.
Toliko me še čaka, Jordan.
Toda verjamem, da si na varnem.
Saj so ob tebi močne ženske.
To so tvoje prve učiteljice, mali.
Te ženske so razlog, da jih moraš spoštovati,
nikoli ne rani ženske.
Ženska, ki bo tvoja partnerka, naj bo najprej tvoja prijateljica.
Super ti gre!
Pozor!
Kot ti, naj bo častna.
Naj bo ponosna.
A zapomni si …
Tako! Zdaj! Potiskajte!
Vsake oči imajo svojega malarja.
Prisotni!
Prava lepota prihaja od znoraj.
Tukaj je. –Prihaja, prihaja!
Vojak Coats! –Tukaj, praporščak!
Vojak Bryant! –Tukaj, praporščak!
Samo poglej svojo mamo
in vedel boš, kaj je zame lepota.
Desetnik Light!
Desetnik Robbie Light!
Dobrodošel doma, očka.
Spoznaj svojega sina.
Živjo.
Mojbog.
Živjo.
Kako je poseben. –V redu je.
Vsem, ki jih srečaš, boš prinesel blagoslov.
Vem. Očka je doma. Žal mi je.
Spet so mislili, da sem njegova varuška.
Zelo je svetel, mislijo, da ni moj.
To ima po moji mami.
Veš, kaj sem naredila? –Kaj?
Ven sem potegnila dojko in ga začela hraniti.
Srečo ima, da je nisem poškropila.
Očitno boš rabila prstan.
Belci sploh ne pomislijo.
Si v redu? –Sem.
Astma me daje.
Od kdaj imaš astmo?
Baza je pri elektrarni.
Očitno sem jo tam staknil. Ni hudo.
Res? –Ja.
Ne skrbi.
Toda resno sem mislil.
Lahko ti dam prstan.
Lahko imava obred, zdaj ko sem tu.
Kakšen obred?
Jordan je lahko priča, kupila mu bova obleko.
Na poroko misliš. –Zakaj ne?
Ne, nočem vsega stlačiti v en obisk.
Hočem pravo poroko.
Z belimi lilijami
in deklicami v nabranih oblekicah.
Kakšnih oblekicah? –Nabranih.
Imaš še šest tednov.
Lahko počakam.
Potem lahko tudi jaz.
Pridružil sem se vojski
Šel sem v vojsko …
Charles? –Ja?
Šel sem na letalo.
Šel sem na letalo …
Imava presenečenje zate.
Ne, pa nimata.
V družini imamo že dovolj vojakov.
Prav. Počakal bom, da bo star 18.
Do takrat pa … –Uživaš?
Si nadeni to. –Kaj je to?
Zaupaj nama. Daj.
V vojsko grem.
Kje smo?
Blizu smo že, blizu
East Sidea
Vem, da smo tu.
Lepo stanovanje v oblakih.
Vem, da smo v parku.
Gremo gor … –Mojbog. –Gremo na East Side.
Končno smo na lepšem.
Zakaj počneš to?
Fižol se težko peče, raje mi verjemi.
Glasen si. Charles.
Da te presenetiva.
Zdaj smo na lepšem.
Končno se nam smeji.
Do konca bova samo jaz in ti.
Kar mi čisto diši. –Utihni!
Snemi si prevezo. –Hvala.
Ekstra deviško olje. Kakršna si bila …
Nekoč ti. –Utihni.
Ku-kuc! Ku-kuc!
Kakšen kolaček je. Kar pojedel bi ga.
Kako si, vojaček? Kaj se dogaja?
Me sprejmeta v vajin fantovski klub?
Kaj praviš, kolaček?
Jo sprejmeva v klub?
Kaj je to?
Pravi, da bo razmislil. –Prosim? –On je glavni.
Čeprav mu dajem joškico, kadar jo hoče?
Prav imaš. Samo malo.
Si prepričan? Ne vem.
Lepa je.
Prav. Ja, v redu.
Joškica ga je prepričala.
Kolaček. Kolaček.
Ljubček, si v redu?
Charles.
Kajne, kolaček?
Vse je v redu. Moj malček.
Nočem te. –Katere?
Si to ti?
Kaj pa ta?
Tudi te nočem.
Ne bi raje ostal tukaj z nama?
Bi za moža imela strahopetca?
Prav, pa pojdi.
Slišiš, kolaček?
Ne mara očkove službe.
Rad te imam.
Pazi na mamico.
Ti pa …
Se boš poročila za mano, ko se vrnem?
Komaj čakam.
Bom sam izbral smoking?
Rada bi, da si v svečani uniformi.
Konec koncev si vojak.
Res je.
Ljubim te. –Jaz te še bolj.
Ugani, kaj. –Ne začenjaj.
Ugani, kaj. –Ne.
Ugani, kaj. –Ne. –Povej že.
Mačka ima pa rep nazaj.
Nora ženska.
Vidiva se, kolaček.
Pazi na mojo punco. –Bom.
Prav?
On ni osvobodil sužnjev. Sami so se.
Res?
Emancipacijski razglas je veljal le za konfederacijo,
je pa črncem dovolil, da se pridružijo vojski.
Vidim, da si poslušal pri zgodovini.
Kako je očka umrl?
Povedala sem ti.
Rekla si samo, da je razneslo bombo.
Hočem vedeti vse.
Tvoj oče je bil član prvega bataljona
67. oboroženega polka v Teksasu.
Pravili so si Prinašalci smrti.
Primerno ime,
saj se je večina misij v Iraku izvajala
v "trikotniku smrti".
Očka so klicali Vrh, zaradi njegovega čina.
Vodil je 105 mož, Charliejevi možje.
Pravili so si Mesojedci.
Njegova služba je bila, citiram:
"naučiti jih, da preživijo in ubijejo nasprotnika".
14. oktobra 2006
jih je peljal na misijo.
Tisti dan to ni bilo v načrtu.
Celo dovolil jim je, da dolgo spijo.
Očka jih ni prosil za nič, česar ne bi naredil sam.
Povsod so šli skupaj.
Pojdimo.
Takšen je bil tvoj oče.
Gremo, Imhoff. –Cherry, povej mu.
Vse v kombi!
Zaupamo ti, Bog.
Zaupamo ti v imenu Očeta, Sina
in Jezusa Kristusa.
Amen.
Misija je bila oskrba kraja z imenom Otok.
Šlo je za izoliran kraj, tja so poslali 60 vojakov.
Ob 10:38 zjutraj
je šel njihov konvoj mimo kraja Jurf Al Sakhar.
Dve milji od Otoka.
Bomba! –Povratni ogenj!
Prižgimo jih!
Imhoff! Na tla! –Pokrijmo zadnji del!
Povratni ogenj!
Prenehajte!
Daj, Imhoff.
Vojak ranjen. Rabimo pomoč!
Gremo, gremo!
Vrh! Imam te, Vrh!
Imam te. Imam te.
Bolničar!
Vse bo v redu. Imam te, Vrh.
Počasi dihaj. Imam te, brat.
Daj. Poglej me.
Bolničar!
Daj, ostani z mano.
Ostani z mano. Ostani z mano, brat.
Ne! Ne, ne! Ostani z mano, Vrh.
Tukaj sem. Drži se. Bolničar!
Ostani z mano! Pomoč!
Bolničar!
Prosim? V redu sem.
Kako si ti?
Prijatelja sta prišla. Kaj se dogaja?
Čakaj. Kaj se je zgodilo?
Ni mu …
Ne. Ne, ne, ne. Kje je on?
Kje je? Povej mi! Kje je on?
Ne! Ne!
Ne.
Ne, ne.
Ne!
Imeli so načrt.
Skriven načrt, če bi se mu kaj zgodilo.
Ni hotel, da sem sama, ko izvem, kaj se je zgodilo.
Zakaj smo se sploh vojskovali?
Odvisno, koga vprašaš.
Nekateri pravijo za svobodo,
da ustavimo teroriste.
Drugi pravijo, da so zaradi nas oni postali teroristi.
Če bi vprašal očeta,
bi rekel, da zaradi svojih vojakov.
Da jih žive spravi domov.
Je moral umreti?
To počnejo junaki, mali.
Kaj počneš? –Telovadim.
Oče pravi, da je kondicija pomembna.
Imam eno telo, skrbeti moram zanj.
Pozna se, ne?
Šel bom pod prho in se oblekel.
Raje počakajva, da se dež umiri.
Ne, danes morava iti.
Obleci se.
Obleka? –Pojdiva.
Mami. Si v redu?
V redu sem.
Vidiš, sonce je posijalo.
POKOPALIŠČE ARLINGTON
Pojdiva.
Kaj je to? –Poslal sem e-pismo.
Postalo je viralno.
Še več bi jih prišlo, pa niso mogli.
Zakaj me nisi vprašal? –Mami.
Živjo. –Živjo.
Kako si, bučka?
Ne morem verjeti, da ste vsi tukaj.
Živjo.
Si imela prste vmes? –Hotel te je presenetiti.
Uspelo mu je.
Oprostite. Mi lahko prisluhnete?
Mami.
Hvala, ker ste prišli.
Nekateri od daleč.
Rad bi prebral to. Od očeta je.
"Družina je vse, Jordan.
Zaradi njih se zbujam.
Zaradi njih tvegam življenje.
Najlepše pri družini je to, da ko si starejši,
si jo ti sam izbereš."
Podčrtal je besedo "ti".
"Modro izbiraj.
Bodi z ljudmi, ki jih imaš rad in oni tebe.
Za ljubezen se splača boriti."
Torej ste vsi vi moja družina.
Mami.
Nisi dobila zastave,
oče bi hotel, da jo dobiš.
Vojak Imhoff, vojak Mohammed.
V imenu države in Charliejevih mož,
brez Vrha zdaj ne bi bili tu.
Nihče od nas.
To je vaše.
Dragi Jordan, ko je tvoj oče umrl, sem hotela umreti.
Toda to je bil samo začetek.
Ti in oče sta mi pokazala, kako lepo je življenje,
ko ga živiš s srcem.
Srce je tvegana reč.
Ker je ranljivo.
Zna boleti.
Ko tvoj oče umrl, nisem hotela čutiti,
da se mi srce ne bi spet zlomilo.
Toda bolečina je boljša pd praznine.
Brez bolečine ne občutimo radosti.
Upam, da boš zaradi teh besed razumel
izjemno ljubezen med mano in očetom.
Želim ti takšne ljubezni, Jordan.
Ljubezni, zaradi katere si to, kar si.
Ljubezni, ki te ne spreminja.
Dragi nebeški Oče,
hvala, ker si zbral družino,
da počastimo življenje Charlesa Monroeja Kinga.
Jordan, molim, da boš v sebi vedno vedel,
da te bosta po poti vodila oba starša.
Toda mamin čut ni dovolj, da te nauči postati moški.
Zato ti dajem očetov dnevnik.
In njegovo modrost.
Na teh straneh boš spoznal, od kod si,
da boš vedel, kam greš.
Rada te imam, sin.
Za vedno.
Mami.
Dana in Jordan še živita v New Yorku.
L. 2016 je Dana zapustila New York Times.
Njeni memoarji so uspešnica,
prevedli so jih in prodali po vsem svetu.
Trenutno je založnica v založbi Simon & Schuster.
Jordan je študent in športnik,
pred kratkim je dobil nagrado za vzornika,
ki izkazuje prijaznost in pozitivnost.
Še vedno redno bere dnevnik.
Po dnevniku Charlesa Monroeja Kinga
in knjigi Dane Canedy.
Izbor pokopališča Arlington
za zadnje počivališče C. Kinga
je za namen filma.
Družina ga je pokopala na pokopališču Evergreen
v Ohiu, kjer je prejel vojaške časti.
Prevod podnapisov Aleksandra Jović
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis