- Ett ögonblick bara. - Vad sa ni?
-Taxi! Taxi! - Nå, vad sa ni?
Varför trodde ni att ni inte behövde komma i tid?
Äntligen, sätt fart.
Svensk text: Simontax
- Förlåt. - Ja, äntligen.
Bra, fint.
Alex, stickreplik tre och ljud.
Alltid nya texter på www.Undertexter.se
Tidsålderns själ...
...applåderna, njutningen...
...scenens underverk...
Vår Shakespeare, stig upp!
Vår Shakespeare. För han tillhör oss alla, eller hur?
Alla tiders mest spelade dramatiker. Författaren till 37 skådespel-
-154 sonetter och flera berättande dikter som tillsammans erkänns-
-som det förnämsta uttrycket för mänsklighet i det engelska språket.
Och ändå...
...har inte ett enda manuskript av något slag...
...blivit funnet som egenhändigt skrivits av Shakespeare.
På 400 år, inte ett enda dokument.
Han föddes som son till en handskmakare och någon gång, utrustad...
...med bara läroverksutbildning begav han sig till London...
...där han lär ha blivit skådespelare och småningom dramatiker.
Han dog 52 år gammal.
Han överlevdes av sin hustru och två döttrar-
-som i likhet med Shakespeares far obestridligt var analfabeter.
I testamentet lämnar han sin näst bästa säng till änkan.
Men det nämner inte en enda bok eller manuskript.
Vår Shakespeare är ett chiffer, ett spöke.
Så låt mig ge er en annan berättelse, en mörkare om gåspennor och svärd.
Om makt och förräderi. Om en kuvad scen och en förlorad krona.
Efter honom!
Där är han!
Ta honom!
Där borta!
Skynda!
- Riv ner den! - Sätt fart!
Sätt ryggen mot den!
Sök igenom stället!
- Jonson! - Jonson!
- Den vägen! - Jag vet att ni är här!
Jonson, visa er!
- Kom ut! - Ut med er, Jonson!
Jag röker ut er som en råtta!
- Bränn! - Ge upp!
- Bränn! - Bränn alltihop!
Känner ni det, Jonson?
Det är lukten av er teater som går upp i lågor!
Arrestera honom!
Ska vi till Towern?
Ur vägen! Det här angår inte er!
Fjättra honom här och lämna oss.
Han hade inget utom en gåspenna och några tomma sidor.
Ni är Benjamin Jonson, dramatiker.
- Son till William Jonson, glasblåsare. - Ja.
- Har ni arresterats förut, mr Jonson? - Jag är ju författare.
Klart som fan att jag blivit arresterad.
Fråga honom om pjäserna.
Pjäser? Vad föredrar ni, Sir Robert Cecil? En pastoral?
Historiestycke? En historisk pastoral? En hysterisk, historisk pastoral?
Vi är inte intresserade av era pjäser, mr Jonson.
Vi är intresserade av de pjäser ni fått av Edward de Vere, Earl av Oxford.
Ursäkta mig, sir. Jag är inte säker på vad ni talar om.
Var är pjäserna?
Vilka pjäser?
FEM ÅR TIDIGARE
- Underbar, eller hur? - Ja, visst är den...stor.
Jag lovar, Edward, du har inte sett dess like!
De har väl inte marionetter där?
Ur vägen! Ur vägen för lorderna av Oxford och Southampton!
Här kommer väl dåren och narren igen.
Regin är enastående. Mycket mer genomtänkt än vid hovet.
En sån kvick skojare! Han förbryllar mig med sina liknelser!
Bättre med liknelser än leenden.
Och vart red ni nu, signor?
Vart skulle jag rida om inte till hovet?
- Ursäkta mig, sir. - Ni har inte sett min grå häst än.
- Har ni en sådan? - Nej!
Marlowe, ge mig några pence. Henslowe är skyldig mig för Alla skomakares dag.
- För att ingen såg Alla skomakares dag. - Öl!
Kit, sitter inte en av dina obesvarade kärlekar i logen? Earlen av Southampton?
- Men med vem? - Enligt skägget Edward de Vere-
-earlen av Oxford. Hade egna skådespelare för privata gårdsföreställningar.
- Han kanske vill ha material. - Säkert inget av ditt.
Vadå, adelsmannen där? Han är en narr! Han är den dåre!
Den stackars mannens hjärna är lättare än hans fjäder!
Nog!
Underbar dialog, Jonson. Helt underbar.
Ursäkta, sire. - Will, Will Shakespeare, det är väl inte öl i bägaren?
Öl? Jag? Dricka under föreställning? Jag är yrkesman, mr Henslowe.
Yrkesman ut i fingerspetsarna.
- Ur vägen! - Passa er!
Den här pjäsen har förklarats upprorisk...
...av Lord William Cecil!
Varför skingrar du inte William Cecils arsle?
Arrestera den mannen! - Skingra er!
Den här pjäsen är upprorisk och får inte fortsätta!
- Det är en komedi, inte alls upprorisk! - Jaså, och det vet ni för att...?
- För att jag skrev fanskapet. - Arrestera honom också!
Vad nu? Snälla, jag är poet och ingen brottsling!
Sålunda slutar en viss Ben Jonsons karriär.
- Skingra er! - William Cecil, du är ett arsle!
- Då går vi till Essex House. - Jag vill se hans arsle skingrat!
Skingra er!
Ute. - Henry, hur många var det på föreställningen?
Jag är inte säker. Två tusen? Kanske fler.
Hur många föreställningar ges av en sådan pjäs?
- Fem eller sex, antar jag. - Ny serve.
Tio tusen själar som alla lyssnar på en mans tankar. Det är makt, Essex.
Är det något Cecils förstår så är det makt.
- Ny serve! - Och sen när vann ord ett kungarike?
Jag tror jag håller mig till värjan. Tack så mycket.
Ute.
Henry, några av mina män har snappat upp William Cecils brevväxling-
-med kung Jakob av Skottland. Cecil nästan lovar honom tronen.
- Till Jakob? Elizabeth skulle aldrig... - Elizabet är gammal, sjuk.
- Ändå vägrar hon utse en arvinge. - Men en skotte? På Tudortronen?
Därför måste vi göra allt för att säkra att rätt man efterträder Elizabeth.
En man värdig Tudors krona.
Jag ber om ditt och dina mäns stöd för att ta kronan i händelse av kamp.
Du vet att du inte behöver fråga. Jag står vid din sida som alltid.
- Var försiktig, Henry. - Alltid orolig? Vad ska jag göra då?
- Neka honom. - Drottningens son?
- Det är bara ett rykte, Henry. - Rykte?
Bara en titt på Essex så ser man drottningen.
- Alla tror att han är hennes son. - Mylords.
Jag bugar hellre för en Tudor, bastard eller inte, än för en skotte.
Jag vill bara att nästa kung blir en rättmätig kung.
Det Essex planerar leder säkert till inbördeskrig. Nej.
Ska det här göras...
...måste det göras försiktigt.
- Jag instämmer, mylord. - Lord Southampton.
- Sir Robert Cecil. - Har ni sett Lord Essex?
- Han är med hennes majestät. - Ensam?
Med er far är i London upptagen av irländska problem, vem annars än Essex?
Med Guds nåd, hennes majestät Elizabeth-
-drottning av England, Wales och lrland.
- Ers majestät. - Ers majestät.
- Gud signe ers majestät.
Ers majestät, lord Southampton har en gåva till er.
- En gåva? - Ja, Ers Nåd, men inte från mig.
Är du gåvan, lilla nätta man?
Nej, majestätiska Majestät. Jag är en fri man. Min gåva är en pjäs.
- En pjäs? - Pjäser är djävulens verk-
-födda i en avloppsbrunn av pest, hor, tjuvnad, otukt och kätteri.
- Säg din herre att Hennes Majestät... - Med glädje mottar gåvan.
- Om Ers Majestät så önskar förstås. - Komedi eller tragedi?
- Komedi, Majestät. - Komedi, av vem?
Av Anonym, Ers Majestät.
Anonym.
Jag beundrar så hans vers.
Led oss till skådespelet.
Och liten tupp med svarta dun och näbb som apelsin.
Taltrasten...
En taltrast med en röst så fin och gärdsmygen med fjädrar små.
Vad ängel...väcker mig från blomsterbädden?
Finken, sparven, lärkan och göken, sångarn trög...
Om vi skuggor er har kränkt tänk blott så och det blir efterskänkt.
Att ni blott har slumrat tröga medan syner uppträtt för ert öga.
Och att detta skuggspel här blott en dröm, en villa är.
Mitt herrskap, ni får inte förebrå, klandret ska vi lindra då.
Nu god natt ni vänner alla! Klappa nu med all er makt-
-och Robin står vid vad han sagt.
Underbart, underbart.
Högst underbart.
Så roligt, hon älskade åsnan. - Edward, när kan vi göra det igen?
Där är han. Din far säger att du skrev kvällens pjäs själv.
- Det gjorde jag, Ers Majestät. - Du skojar med mig.
- Sätt samman något. - Nu?
- Ja, nu. - Om vilket ämne, Ers Nåd?
Om sanningen.
För sanningen är sanning-
-om än aldrig så gammal, och tiden kan inte göra osant vad en gång var sant.
Lord Oxford, ni verkar ha lagt en poet till er släkts rad av krigare.
Jag är lika god på värja som vers.
- Jaså, minsann? - Jag önskar vara Ers Majestäts tjänare-
-i både kriget och staten om ni vill.
Lord Cecil, vi kan ha funnit er ersättare.
Förhoppningsvis ej snart, Ers Majestät.
Vad anser du om unge lordens pjäs, William?
Om skådespel är sådan synd ber jag om frälsning mycket sent i livet.
Jonson! Benjamin Jonson!
Du är frigiven.
Du har visst mäktiga vänner?
Skepp, åror!
- Mylord. - Tudorrosen.
Den vackraste av blommor, eller hur?
- Jag kan visst tacka er för friheten? - Det är sant.
Och den var svår att få. Det är inte lätt att gå emot min svärfar.
Lord William Cecil.
Jag har den tvivelaktiga äran att vara gift med hans enda dotter.
Det hjälpte när jag skrev till väktarna att släppa er i min svärfars namn.
- Var min frigivning inte sanktionerad? - Var inte en idiot, naturligtvis inte.
Men ni är fri, eller hur?
Jag tyckte om er lilla komedi, Jonson. Ni har stora möjligheter.
- Tack, mylord. - Men udden hade effekt på Towern.
- Min svärfars män fann den upprorisk. - Den är inte politisk, bara en komedi.
Där bättre folk visades som narrar ur stånd att äta utan hjälp av tjänare.
All konst är politisk, annars vore den bara utsmyckning.
Och alla konstnärer har något att säga. Annars skulle de göra skor.
Ni är väl inte skomakare, Jonson?
Francesco?
- En pjäs, mylord. - Som ni ska sätta upp på Bankside.
Sätta upp?
Under ert namn.
- Mitt namn, mylord? - Jag kan ju inte använda mitt.
Jag är 17:e earlen av Oxford, Englands lordkansler, Viscount Bolebec-
-lord av Escales, Sanford och Badlesmere, etc. Nej.
Jag har min ställning att skydda.
I min värld skriver man inte pjäser, Jonson. Sådana som ni gör det.
Ja, mylord. Ni skrev en hel pjäs. Jag vet hur svårt det är.
Inte en pjäs, jag har skrivit många, säkert många fler än ni.
Många spelade för åratals sen, andra har inte setts.
Vill ni att jag ska skriva mitt namn på den här pjäsen?
Nej, jag menar ert namn på alla.
- Allihop? - Se inte ut som om jag slaktat er hund.
Jag ska göra er till den populäraste och rikaste dramatikern i London.
Lycka till och god morgon.
- Mylord, jag måste... - För ert besvär, signor Jonson.
Och för er tystnad. Bryter ni tystnaden, inte vara bra för signor Jonson.
Berätta om den här pjäsen.
Den var en anonym gåva.
Essex vill ha den spelad för att reta mig inför hovet.
- Naturligtvis. Vad handlade den om? - Nonsens om älvor och keruber.
Och dansande åsnor.
Edward, vår poetiske earl har återvänt till hovet.
Far...det var bara en pjäs.
Hur lång tid tog det inte att förvisa dem från henne? Hon avgudar dem!
Och Edward vet det! Märk väl, han har gjort det för att reta oss.
Edward vill välja nästa kung.
Har du inte fått riksrådet att kröna Jakob av Skottland till kung?
- Ingen har större rätt. - Förutom en av Elizabeths oäktingar.
Du menar Essex.
Han föraktar oss. Vi förlorar alla våra kungliga förmåner, vår egendom!
Jag ber henne skicka Essex till Irland för att kväsa det katolska upproret.
Southampton följer med.
Och om Gud ser på återvänder ingen levande. Och om han inte...
Robert!
Robert, kom hit!
Tyvärr, Lord Oxford, föredrar min son sitt eget sällskap.
Får jag presentera er för min hustru, Lady Cecil och min dotter, Anne?
Jag beklagar er förlust, mylord. Riket förlorade en stor man med er fars död.
- Jag hoppas ni blir lycklig här. - Ska ni bo här för evigt?
Nej, bara tills jag når mogen ålder.
- Varför? - Drottningen har sagt det.
Mylord, när vi först sågs sa ni, att ni ville bli en stor statsman.
Drottningen och jag hoppas ordna det. Därför vill jag presentera era lärare.
Från sju till åtta, undervisas ni i franska av mr Crane.
Mylord Oxford, en ära att undervisa er.
Nio till tio, grekiska med mr Simmons.
- Är det Homeros? - Nej, Platon.
- Sedan kosmografi med dr Richards. - Mylord.
Två till tre, geografi och historia. Och fyra till fem fäktning.
- Och komposition? Poesi? - Det här är ett puritanskt hem, mylord.
Vi betraktar sådant som avgudadyrkan och därför en synd inför Gud.
En synd? Men nog måste det finnas rum för skönhet och konst i livet, mylord?
Inte i det här hemmet.
- Du förlorade i alla fall. - Jag vann också.
Verkligen?
Nu behärskar jag Punta Riversa, så vi fortsätter med Punta Sopramano.
- Då kanske ni kan slå mig. - Ja, mylord.
Äpple åt er, sir? Varsågod.
- Var det bra? - Jag vet inte.
- Du har inte läst den. - Lovade Henslowe avsluta Eastward Ho.
Var han adelsman? Var han mäktig och rik?
Då måste du göra det, eller hur?
Will, jag kom till London för att bli en stor och uppburen poet.
Vår tids samvete, tidsålderns själ. För att förändra världen, inte...
- Förändra världen? Med rim? - Varför inte förändra världen med ord?
"Jag gör dig till den rikaste och populäraste dramatikern i London!"
Skitprat! Det kan jag göra själv, tack så mycket!
Han är en ren amatör.
Förra veckan trädgården. Den här veckan skrivande, nästa falkjakt. Jag vägrar.
Det vore en skymf mot musorna.
- Hur mycket pengar gav han dig? - Tror du mitt namn kan köpas?
Nej, inte alls.
Vi ska hålla ditt goda namn intakt.
Kung Filip av Spanien uppfattar det katolska upproret på Irland-
-som en svaghet hos oss.
- En svaghet som kan utnyttjas. - Irland?
Enligt rapporter skickar han ekonomisk hjälp, till och med trupper.
Vi måste handla fort, byta ut vicekungen av Irland och skicka mera trupper.
Byta ut?
- Med vem? - Jag vill rekommendera...
...lorden...earlen av Essex, Ers Majestät.
Nej, det är omöjligt. Han kan inte undvaras.
- Vi sätter stor värde på hans råd. - Essex krigskonst är enligt mig-
-den enda boten mot den spanska plågan.
Essex kan tyvärr inte vara kvar i riksrådet när han är på Irland.
- Och med vem vill ni ersätta honom? - Sir Robert Cecil.
- Er son? - Ja.
Men han är min rådgivare i första hand, min son i andra.
Ja, ja.
Gott, sänd Essex till Irland... och vi insätter Robert i vårt riksråd.
Jag såg en pjäs i förra veckan, William.
Den fick mig att tänka på... många ting från förr.
Jag vill se mer av dem.
Har Edward varit lycklig...
...William...med din dotter?
- Mördad?! För din hand! - Han stal mina dikter.
- Han lydde min befallning! - Din?
Javisst! Så fort Robert berättade att du struntade i mina order...
- Robert? Robert berättade? - Nog!
Du ska inte dyrka avgudar i mitt hem.
Din odödliga själ står på spel, inte dikter.
Mina dikter är min själ!
Du har försatt mig i en allvarlig situation, Edward.
Mitt anseende får inte solkas av din brist på kontroll.
Vi kan hävda självförsvar.
Han drog blankt först. Men jag vill ha något i gengäld.
Min dotter är ung och påverkbar, hon har känslor för dig, Edward.
- Det är förståeligt när vi bor så tätt. - I tre år har ni länsat mitt arv.
Tig, så att du inte säger något oåterkalleligt.
Jag ersattes för din utbildning och uppehälle.
Nu vill ni ersättas med min egendom via er dotters säng!
Nej. Jag föreslår det här.
Vi håller ditt ädla huvud från stupstocken.
...med iakttagande av de skäl för vilka äktenskapet stiftades.
Det första är avlandet av barn...
...att fostras i fruktan och näras av Herren och tron på Gud.
Det andra, för förenade makars inbördes hjälp...
...för att den ene ska bidra till den andras välmåga...
...i det heliga stånd dessa två personer nu ska förenas.
Henrik V av...ingen?
Varför skulle någon av er vara bättre än jag på historiskt drama?
Komedi, ja. Tragedi, kanske.
Ben, väntar du på att se hur det tas emot innan du gör anspråk?
Ta hit en eldens musa som kan stiga till diktens stjärneklara himlar upp!
Till scen ett rike! Prinsar som spelar och kungar att se det stolta dramat!
Då skulle krigisk Henrik lik sig själv som Mars uppträda och uti hans spår-
-skulle hunger, svärd och eld om arbete tigga.
Den matta vardagsande som har vågat att på dessa enkla brädor-
-framställa ett sådant storverk.
Rymmer denna skådeplats Frankrikes vida fält?
Kan man stoppa i detta O av trä de hjälmar som...?
Tänk er att dessa väggar omfattar två mäktiga monarkier-
-två grannar, vilkas höga pannor det trånga, djupa havet skiljer åt.
- Ur vägen! - Uppfyll med er tanke vad oss brister-
-i tusen delar splittra var person och bilda så med fantasin härar.
Tänk att när vi om hästar talar...
...se själva hur de sätter sina stolta hovar i mark som mottar dem.
För det är...era tankar...
...era tankar som nu ska smycka våra kungar.
Ur vägen!
Den gamle ska berätta sagan för sonen, och Crispians dag går inte oförmärkt-
-utan från idag och intill världens ände ska man då minnas oss.
Vi få, vi lyckliga få, vi bröder alla.
Den som idag spiller sitt blod med mig, han är min bror, hur ringa han än är-
-ska denna dag ge honom adel.
Och herrarna i England, nu till sängs, ska förbanna att de ej var här!
Och hålla munnen snällt när någon talar-
-som stred med oss på Crispians dag!
Ers Majestät, gör er hastigt färdig. Fransmännen har ordnat sina led-
-och anfaller oss vid lägligt ögonblick! - Allt är redo, om vårt mod är redo!
- Må den förgås som tänker på att fly! - Ni vet era platser.
Gud vare med er alla!
Francesco, ser du?!
Ser du?!
- Döda fransmännen! - Död åt fransmännen!
Ner med fransmännen!
- Ert svärd! - Vi följer er!
Edward! William Cecil övertygade drottningen-
-att bara Essex kan rädda Irland från revolt. Jag lovade att följa med.
Jag vill se den här anonyma kollegan.
Författaren! Författaren!
- Jag ber om din välsignelse. - Den får du inte.
Ska han bli min kung är det min plikt att vara med honom i strid!
Will?
- Förlåt att jag stör underhållningen! - Henry!
Jag har det! Det har varit.
Bara...jag...jag vill tacka mina skådespelare...
...vilkas stora skådespelarkonst... har gett liv åt mina ord...
...tack vare deras underbara spel.
Och...tack ska ni ha!
En skådespelare! En skådespelare för Guds skull!
-Mylord, jag tänkte... - Vågar ni tänka åt mig?
Mylord, er röst är olik min.
Röst? Ni har ingen röst! Därför valde jag er!
Ni...
Ni teg väl åtminstone om mitt namn?
Och fortsätter att göra det?
En romantisk tragedi. På blankvers.
- Hela? Är det möjligt? - Naturligtvis.
Mylord.
Will Shakespeare.
William...Shake...speare.
Mylady.
Vem var den mannen? Han har varit här förut.
Edward. Vi måste diskutera vår dotters hemgift.
- Hemgift? - En hemgift passande earlen av Oxford.
- Hon kan få Brooke House och 100 pund. - 100 pund, far? - Mor?
- Allt vi kan ge för ögonblicket. - Lämna oss, Bridget.
Edward, vår familjs ekonomi ligger i spillror, och du...
Du...spelar flöjt medan Rom brinner.
Nero spelade fiol när Rom brann.
Gode Gud.
Du...skriver igen.
- Trots att du lovat. - Anne, du skulle ha sett folkmassan.
De satt inte som hovets reptiler, med stumma ansikten och indragna betar.
Nej! De intog scenen och slogs mot fransmännen!
Sluta! Sluta genast!
Varför skriver du? Varför fortsätter du förödmjuka min familj?
Rösterna, Anne. Rösterna, jag kan inte stoppa dem, de kommer till mig.
När jag sover, vakar, äter kvällsmat, när jag går nere i hallen.
En jungfrus ljuva längtan, en hovmans ärelystnad-
-en mördares planer, hans offers böner.
Bara när jag fäster deras ord och röster på pergament befrias de.
Bara då lugnas mitt sinne.
Får ro.
Jag skulle bli galen om jag inte skrev ner rösterna.
- Är du besatt? - Kanske det.
Det är otroligt, Ben! Hela fanskapet på vers.
- Det är inte så svårt om man försöker. - Har du försökt?
"Men tyst, vad strålar genom fönstret där?"
"Det är öster, och Julia är solen."
- Barflickorna skrevar efter sånt där. - Du kan inte spela Romeo.
Varför inte? Jag är perfekt för rollen.
Jag ger inte tölpen Spencer en till av mina roller!
Bara Will Shakespeare kan pumpa liv i Romeos ådror.
Och hans blygdlapp. Nej, jag är skådepelare i varje tum.
Ända ner i tårna. Jag vill... jag törstar efter att uppträda.
Uppträd då som författare, och håll dig borta från scenen.
Författare har inte tid att spela.
Vem är damen som strålar i dansen med riddaren där?
Jag vet inte, sir.
I hennes glans blir själva lågan blind.
Hon hänger strålande på nattens kind som juvelen i etiopierns öra.
En skönhet alltför rik att jord beröra.
Som mitt i kråkors flock en snövit duva.
Så lyser hon bland andra mör, den ljuva.
Efter dansen vill jag röra hennes hand, och få min grova hand välsignad.
Har jag väl älskat förr? Säg nej, mitt öga!
Jag visste inte förr vad skönhet var.
- Lord Oxford. - Det är earlen av Oxford.
Vi tyckte mycket om er pjäs ikväll. Er unge kung Henrik påminde om er.
- Gjorde han? - Fräck, men modig.
Pojke men ändå man.
Fager i blick.
Fagrare för örat.
Vi är glada för er återkomst från kontinenten.
Två år är för långt för så utsökta förströelser.
Hade jag vetat att min frånvaro orsakat Ers Nåd så mycket längtan-
-skulle jag ha återvänt långt tidigare.
Er hustru måste vara glad att åter ha er vid sin sida.
Det är klen tröst att jag återvänt bara på grund av min svärfars envishet.
- Cecil sa att ni gifte er av kärlek. - Så hade han velat.
Men hur kan man älska månen när man sett solen?
Vilket land tyckte ni bäst om på era resor, mylord?
ltalien, Ers Nåd.
ltalien, och varför det. Vädret? Eller maten?
Nej, deras teater, som de kallar commedia dell'arte.
Och naturligtvis...kvinnorna.
- Kvinnorna? - De var mer uppenbara...
...med sina begär. När de vill ha något tar de det.
De vill inte bli tagna.
Jag kan inte bestämma mig.
Är du prins Hal? Eller Romeo?
Nej.
- Du är Puck. - Puck?
Ja, Puck.
Puck hade aldrig kämpat för er i Nederländerna.
Nederländerna? Varför inte?
Det är en öppen hemlighet att ni stödjer rebellerna mot Spanien.
Ni uppdrar åt engelsmän att kämpa för dem.
- Spaniens förlust är Englands vinst. - Därför låg du med mig? Ett uppdrag?
- Nej, det är bara... - Lämna mig.
Hur vågar du. Jag befaller dig att lämna min närvaro?
Å min älskarinna...
...var flackar du omkring?
O stanna...och hör...
...din sanna kärlek nalkas.
Som kan kyssa...både högt...
...och lågt.
Ej längre, söta raring.
Resor slutar där älskande möts...
...det vet var klok mans son.
Vad är kärlek? Det är inte sedan.
Vår glädje har vi nu liksom vårt skratt.
Vad komma ska, det vet vi ej. Dröjsmål har inget värde.
Så kom...
...kyss mig...
...ljuvt och tjugo gånger.
Ungdom är något som ej varar.
Du ska stanna i England... och i mina gemak.
- Jag kunde göra det om jag ville. - Göra vadå?
En pjäs på bli...på blä...på blankvers. Det är inte så svårt.
- Tror du? Har du försökt? - Visst inte, men jag kan om jag vill.
- Ja, hela var inte på vers. - Du ser? Lättare ändå.
Henslowe vill köra Romeo i två veckor! Två veckor!
Värd! Dricka till alla. Billy!
- Två veckor? - Flickorna älskar romantiska tragedier.
Just därför undviker jag dem.
Ingen fara, en lyckträff. Han gör inte om det.
TRETTONDAGSAFTON ELLER - VAD NI BEHAGAR
Hur har ni skilt er då ifrån er själv?
Ett äpple, kluvet itu är ej mer tvilling än dessa två. Vilken är Sebastian?
Förunderligt!
DEN UNDERBARA TRAGEDIN OM JULIUS CAESAR
- Store Caesar... - Bad ej Brutus fåfängt?
Mina händer, tala då för mig!
Du också, Brutus. Fall då, Caesar.
- Tyranniet är dött! - Frihet och frälsning!
Ja! Frihet, frihet!
Frihet!
- Han var skotte, eller hur? - Ja.
Runtom kitteln gå med flit. Förgiftat innanmäte kasta dit.
Padda, du som under sten, dar och nätter trettioen.
Fördubbla mödan, mödan dubbla. Brinn, eld!
Var rädd...
...för gräl, men kommer du i gräl, möt din motpart så att han blir rädd.
Lyssna på envar, men tala ej med alla.
Ta emot all kritik, men spara på din egen.
Klä dig dyrbart, efter vad börsen tål, men ej fantastiskt...
Rikt, men inte pråligt. På kläderna bedömes ofta mannen.
Seså, sitt ner, ni viker ej ur stället.
Ni stannar tills jag hållit fram en spegel där ni kan se ert innersta.
Vad vill du? Inte mörda mig? Hjälp! Hjälp!
Vad nu? En råtta? Den dör!
- Jag är mördad! - Ve mig, vad har du gjort?
Det vet jag inte. Är det kungen?
Du usle, efterhängsne narr, farväl!
Inte en dag för tidigt för Cecil!
Att vara, eller icke vara, det är frågan.
Månn ädlare att lida och fördraga ett bittert ödes styng och pilar-
-eller ta till vapen mot ett hav av kval och göra slut på dem med ens.
Att dö, att sova, och sedan ingenting...
...och veta att uti sömnen domna hjärtekvalen-
-och alla dessa tusental av marter som är köttets arvedel.
Det vore en nåd... att stilla bedja om.
Att dö, att sova, sova! Kanske också drömma? Se däri ligger knuten!
För i döden, vad drömmar i den sömnen månde komma-
-när stoftets tunga skrud vi kastat av, det tål att tänka på.
Den tanken skapar vårt hela långa livs elände.
- Blås på härden. - Varmt nog?
Är ni säker? Mördades William Cecil?
Inte bokstavligen förstås. Han var en roll. En uppdiktad figur.
Men metaforen stod klar för alla. Och alla förstod. Stänger ni det?
Er tjänst till hans nåd är än en gång mycket uppskattad.
Han slaktade dig! Inte bara inför hovet utan hela staden!
- Vi måste arrestera Shakespeare... - Nej, Robert.
Om han är så populär som du säger förargar vi bara massan.
Vi kan inte utöva makt som driftkuckus!
Vår makt kommer från Elizabeth och Gud.
Du måste tänka djupare, Robert.
Du måste kompensera för dina missbildningar.
Du måste kompensera med det Gud har gett dig.
Med list, med hänsynslöshet.
Det är från...kung Jakob av Skottland.
Jakob är medveten om drottningens svaghet för Essex-
-och om ryktena kring hans födelse och han är med rätta bekymrad.
Skriv till Jakob att jag är svårt sjuk, men att allt är under kontroll.
Och säg honom...att Essex inte återvänder levande från Irland.
Gud behöver vår hjälp vad det beträffar.
Det är så kungar görs, min son.
Så var det med Elizabeth, och så blir det alltid.
Jakob väntar sig att du gör detsamma för honom och belönar dig för det.
Men vi måste göra en sak till.
Som Essex...måste Edward avlägsnas.
- Edward? - Du måste muta någon.
Hans fäktmästare, kanske. Lova honom en förmögenhet om han dödar honom.
- Jag är med barn. - Är ni säker?
Två perioder har gått, mylord.
- Och jag vill gifta mig med honom. - Gifta er?
- Ers Nåd, han är redan gift. - Jag kan göra vad jag vill.
Kan ni?
Furstarna i Europa vill störta er och avsluta ert protestantiska styre.
Bara Kanalen stoppar dem eller hoppet om att gifta sig med er-
-och avsluta ert välde på så sätt. - Jag älskar honom!
Skulle ni riskera tronen för honom?
Skulle ni riskera England för honom?
Vi gör som förut. Ni reser bort och isolerar er bara med dem ni litar på.
Efter födelsen finner jag ett passande hus för barnet att fostras i.
Och Edward?
Han får aldrig veta.
- Vad har ni gjort? - Jag ber.
Hon träffar mig inte! Jag har gått dit, hon tar inte emot och nu är hon borta!
- Hon är på resa. - Vart? Vart for hon?
- Vad sa ni till henne? - Hon ber inte om råd i kärleksaffärer.
Hon skulle inte valt dig. Hon väljer hellre annat.
Du är varken först eller sist av hennes älskare!
Gå tillbaka till min dotter, Edward.
Hon tar emot dig med öppna armar.
Uppträd som din höga titel kräver. Sköt om din egendom och investeringar.
Och ge mig en sonson.
En arvinge.
Det är svårt att skriva, eller hur? Efter något som Hamlet?
Det gnager på dig. På din själ.
Varför har inte Will arresterats?
Han mördar en karikatyr av William Cecil själv-
-och struttar fortfarande fram och åter till Westminster.
- De kanske inte märkt det. - Det förvissade jag mig om.
- Angav du en av dina egna i Towern? - Tänk på vem du dömer, Ben.
Vi gör vad vi måste för att överleva och må bra. Allihop av oss.
Och Will är absolut ingen av oss.
Du vet väl att han är analfabet?
Han kan ju läsa. Hur skulle han annars lära sig replikerna.
Men han lärde sig aldrig forma bokstäver.
Så vem skrev Hamlet?
En adelsman. Ja, men vem? Det vet du väl, Ben?
Akta dig, Kit. Du låter som ett av dina dramer.
Berätta, Ben! Vi kan gå till honom tillsammans.
Garantera hans anonymitet. För ett pris.
Du angav mig också, eller hur, Kit? I fjol, för Envar.
Därför arresterades jag. Eller hur?
Det hade jag inte med att göra. Ben, jag går bara till Will.
Och han berättar för han har mer att förlora än du.
Och du tjänar inget på det. Inget.
Rebellerna har trängt in i norr.
Då måste vi marschera söderut och ta Cahir Castle.
Mylord, det är en välförsvarad fästning.
Ett tusen män, kanske fler. Vi kan inte anfalla en sådan styrka.
Så vad vill ni jag ska göra? Tillbringa våren i läger?
Jag sändes till Irland för att göra slut på upproret, inte söla...
Robert!
- Måste ha varit en rånare. - Ingen går säker längre, det säger jag.
- Vad har hänt? - Död kropp.
Nu värker det i tanden.
Stanken. Han är färdig.
- Det är dramatikern. -Kit Marlowe.
- Det är inte rätt. - Nej.
Vad står på, Beaulieu?
Sluta! Beaulieu!
Francesco. Han försökte döda mig.
Den väldige Sampson!
Vilken best! Har ni sett hans klor!
- Jag behöver mer pengar. - Du har mer än nån dramatiker.
Jag vill bygga en egen teater. En som passar storleken på mina verk.
- En teater? För dina verk? - Jag har en som gör min vapensköld-
-och ändrar i Stratfords kalender. - Omöjligt.
- Åtta shilling på sex hundar! - Åtta på björnen, sex hundar!
- Ett hemskt vad, Ben! - Nöj dig med vad du har, Will.
- Jag tigger inte åt dig. - Det var ingen begäran, Ben.
- Jag ska ha mer pengar. - Annars skär du av min hals som Kits?
Jag vet att han gick till dig igår kväll och ville avslöja dig-
-om du inte gick med på hans villkor. - Du är galen.
- Så fruktansvärt! - Akta dig, Will.
Döda mig så får du inga fler pjäser att spela i sedan.
Jag ska ha mina guineas, Ben. På ett eller annat sätt.
- Jag ska ha mina guineas. - Släpp hundarna!
Ta för dig, björn!
Tack. Drick upp Francesco. En till från samma ställe.
Francesco? Två den här gången.
- När ska jag komma tillbaka? - Om två veckor.
Där borta. Ro in dit.
Hör upp. När du klipper mina rosor, så var försiktig.
Ja, herre.
Mylord.
Så ni är den berömde William Shakespeare vars verk jag har njutit av.
- Till er tjänst. Jag behöver pengar. - Ursäkta?
Mylord, mina utgifter har växt. Ökat, sedan allt det här började.
- Ökat? - Ja, ökat, och...
...om ers nåd inte går med på en ökning av mitt arvode...
...blir jag tvungen att offentliggöra vissa fakta.
Har ni en aning om vem ni talar till?
Jag talar till Hamlets författare.
Och Julias och Romeos, eller hur?
Ut, försvinn!
Som ni önskar.
Mylord.
Vänta. Hur mycket?
Fyrahundra pund.
Om året.
Nej, betala honom.
Kom.
Är detta klokt? De har redan försökt döda er en gång.
Vishet...Francesco, är en egenskap jag tyvärr aldrig haft.
Edward? Du vet att jag måste lämna hovet snart.
Hon blir rasande om hon får veta detta.
- Hon övergav mig. - Hon älskar dig än.
Nej, det gör hon inte.
Du vet inte...eller hur?
Drottningen...
...födde ditt barn.
Mylady Oxford, välkommen hem.
Jag vet inte säkert, Ers Majestät, när förhållandet började.
- Strax efter er återvändo till hovet. - Är ni säker?
De har inte varit särskilt diskreta.
Det är mer, Ers Majestät.
Damen är gravid.
Arrestera dem.
Arrestera båda två.
- Vad menas med det här? - Edward!
- Släpp mig! - Bessie! - Edward!
Edward!
Din hora födde förra veckan.
Drottningen har beslutat att släppa dig.
Tiden läker verkligen alla sår.
Det här är villkoren för din frigivning. Ett, du får inte erkänna barnet.
Två, du träffar inte modern igen. Tre, du undviker hovet till varje pris.
Hennes Majestät vill inte påminnas om dig på något sätt igen.
- Bannlyst. - Nej, inte från riket, men från hovet.
Det är hennes villkor. Mina är, återvänd till min dotter och gör henne lycklig.
Uppträd i enlighet med din ställning och acceptera din titels ansvar.
Mylord? Jag har också ett villkor.
Jag går tillbaka till er dotter... om ni berättar barnets namn.
- Horan har nog inte namngett bastarden. - Nej. Det andra.
Det andra?
- Vem berättade det? - Jag går tillbaka till er dotter.
Jag ger er så många barnbarn hon kan föda eller stannar här.
Födelsen är inte antecknad och inget spår leder till dig eller drottningen.
Fosterföräldrarna visste inget och är döda.
Namnet.
Antyd bara något till barnet eller någon annan så gäller inte detta-
-och jag placerar ditt och pojkens huvud på stupstocken inom fjorton dagar!
Så det är en pojke.
En garde.
Bra, upp med klingan. En gång till.
Spetsen uppåt, passa knäet.
- God dag. - God dag.
- Jag är Edward, earlen av Oxford. - Mylord.
- Du är visst också earl. - Jag är Earl av Southampton.
Då är vi earler tillsammans, eller hur?
I ditt anletes svett ska du äta ditt bröd och återvända till jorden-
-ty från den är du kommen och jord ska du åter varda.
Vi vill återkalla Essex. Vi känner förfärlig tomhet efter er far.
Ett klokt beslut, Ers Majestät. Då får han möjlighet att besvara ryktena.
Essex lär förhandla om fred med Filip av Spanien.
Ja, ja.
Och att Essex lovat Filip hela det katolska Irland i gengäld.
I gengäld för vad?
Spaniens stöd för Essex anspråk på Englands krona.
Än så länge är det bara rykten.
Återkalla Essex till London, William.
Robert, Majestät.
Min fars död var en stor förlust för oss alla, Ers Majestät.
- Förbannade Robert Cecil! - Låt folket vara!
Ner med puckelryggen!
Mylord, från drottningen.
Robert Cecil. Han kunde inte döda dig, nu dödar han ditt namn.
Jag måste tala med henne. Själv. Vi avseglar med tidvattnet.
Pojkar! Mina pojkar!
Jag har det.
Heraldikern blev klar för en timme sen.
- Vad tycker ni? - Rätt färgrikt.
- Vad i jösse namn är det? - Min vapensköld.
Den kostade en förmögenhet, men kalla mig gentleman nu!
- Jag fattar inte mottot. - Non sans...
Non sans dro...non sans droit
"Inte utan rätt."
"Inte utan rätt"?
Du...du gick till honom, eller hur?
- Din lögnhals, du gick till honom. - Vill du ha en drink? - Billy!
Will är inte ens författare.
- Han kan inte ens... - Ja, ja.
Nej, släpp mig! Varsågod!
En gåspenna?
Skriv något åt oss. Gör oss häpna med din vers. Ditt snille.
Inte? Nå, försök förbluffa oss med bokstaven E.
Eller ett I?
Det är bara en rak linje.
Du har inget bläck.
- Mylords... - Vänta på mig.
Ers Majestät. Är ni...?
- Ut! - Ut!
Han stormade in! Beväpnad.
Är det uppror? En revolt?
- Ska jag låta arrestera honom? - Ja, nej. Jag vet inte.
Vad vill han?
- Har han blivit galen? - Nej, tyvärr är han helt frisk.
Han tror bara att han är er kungliga jämlike.
Edward! Stanna!
Edward, gudskelov att du är här.
Elizabeth har upphävt alla hans kungliga förmåner.
Konfiskerat hans egendom. Hon tror på alla Cecils lögner om honom.
Bekämpa honom i London så visar du att alla Cecils lögner är sanna.
Så vad vill du jag ska göra?!
- Låta mig arresteras? - Nej.
Jag besöker själv Elizabeth.
- Ensam. - Hur?
Hon får inte ett brev utan att Cecil läst det.
Jag skickar inget brev.
Jag skickar en bok.
Hon sänder bud efter mig. När jag är med henne kommer du, inte med en armé-
-utan med hennes lojala undersåtar, kittelflickare, skomakare, murare.
En folkmassa...och alla ropar att Robert Cecil ska bannlysas från hovet.
Ord.
Orden segrar när det gäller Elizabeth.
- Inte svärd. - Och hur ska jag samla folkmassan?
Lämna det åt mig.
O, Will, Will!
Håll mun, hora, och försvinn. Ut.
Vem ska betala mig då?
Vad står på?
Börja repetera direkt. Det får inte uppföras förrän jag säger till-
-och ni får bara en dag på er.
Det blir dyrt att göra skådespelarna redo och tillverka kulisser billigt.
Och jag gratulerar.
- Ni gav ut en dikt idag. - Gav ut?
Vad menar ni, i en bok liksom?
"Hon skälver vid hans tal och kastar sina armar om hans hals."
"Hon sjunker ner hängande om hans hals. Han på hennes mage faller."
"Och hon på rygg." Jag gillar det här.
"Ömt säger hon, jag ska vara park och du min hjort. Sök föda var du vill..."
"Frön alstrar frön och skönhet alstrar skönhet."
"Du blev avlad, att avla var din plikt."
"Naturens lag ålägger dig att alstra."
Majestät.
Hur finner ni mig?
Ni...
Ni är solen, Majestät.
- Härligheten... - Lögnare.
Det är svårt att tro att jag var ung en gång.
Jag var vacker. Din far tyckte det.
Har du läst...boken?
Han skriver för mig. För att påminna mig om den skönheten. Den kärleken.
Hur jag tog honom. Hur jag dyrkade honom.
Berättade din far om barnet?
- Vilket, Ers Majestät? - Edwards och mitt.
Lever han fortfarande?
Är han väl placerad? En adelsman?
- Ja, Ers Majestät. - Vem?
Jag är din drottning. Vem är min son?
Earlen av Southampton, Ers Majestät.
Majestät, ni tvekar inte om Jakob av Skottland...
Jakob.
Marias son. Hon försökte ta min tron.
Ingen son till henne ska regera.
Jag bestämmer vad som är bäst för mitt folk. Inte du.
Jag har befallt Edward att komma till mig i London på måndag. Det är bestämt.
"Och så trots döden ska jag överleva-"
"-så att bilden av mig ännu lever kvar."
...att för en lättfotad nymf mig kråma.
Jag som vackra proportioner saknar, av naturen lurad på fager växt-
-lytt, ofullgången-
-vräkt i förtid ut i andedräktens värld...
...så lam och eländig i min åtbörd...
...att hundar skäller på mig...
Seså, Burbage.
- Jag blir arresterad. - Arresterad?
- Det är bara en föreställning. - Jag behöver dricka.
Jag går till Mermaid. Snart tillbaka.
- Du har puckeln kvar. - Burbage. Underbar teater.
Bara en föreställning? Är den så dålig?
Knappast. Det är Wills nya pjäs.
Rikard III. Vi har hyrts för att uppföra den gratis för publiken.
- Gratis? - Ja, en okänd adelsman betalade.
Vi har repeterat hela veckan.
Så...min bästa hittills.
Jag är ledsen, Ben.
Will är delägare, och...
Jag är ledsen, Ben... men jag måste gå med på det.
Ingen Jonson spelas på Globe.
Någonsin.
Drick. Den bästa skurken i teaterhistorien, Rikard III.
- Bättre än Mefistofeles? - Utan tvivel.
Jonson är inte dålig på vanliga skojare, men Shakespeare...
Herregud, karln kan sina bovar. Inte ens grekerna är bättre.
Till Shakespeare! Och ondskan.
Till Shakespeare och ondskan!
- Pröva lyckan. - Nej tack.
Vad sägs om ett skjut? Bara en tuppence.
- Jag har inte hela natten, Jonson. - Jag...
En pjäs ska spelas... på måndag.
Hela Bankside talar om den. Tragedin Kung Rikard III-
-av William Shakespeare.
Han dödar kungen och halva kungafamiljen för att ta tronen.
- Jag vet vem Rikard III var. - Ja.
Men i William Shakespeares version...
...spelas han av en puckelrygg.
Som en vad?
Ska jag stänga teatern?
Nej.
Tillbaka! Teatern är fullsatt! Det finns inte mer plats!
Teatern är fullsatt!
- Man kommer inte igenom massan. - Vi har avvisat hundratals.
- Har aldrig sett liknande. - Du sa jag var galen som byggde större.
- Har Francesco gått? - Ja, mylord.
Missnöjets vinter är oss nu-
-förbytt i härlig sommar av solen York. - Han har puckel.
Och alla moln som hotade vårt hus i havets djupa famn.
- Det är Cecil, eller hur? - Nu smyckar segerkransar våra pannor-
-de bräckta vapnen hänger som troféer-
-vårt dystra härskri bMY-SUBS i glada möten-
-och bister marsch i glättig dansmusik.
Det grymma krig sin pannas skrynklor jämnat.
Men jag, som ej för skämt och lek är gjord-
-och ej att kela med en kärlig spegel.
Jag, präglad grovt, som saknar kärleks majestät-
-att för en lekfull nymf mig kråma-
-jag som är berövad fager växt-
-lurad på behag av hycklande naturen-
-lytt, ofullkomlig, vräkt i förtid ut i andedräktens värld-
-knappt hälften färdig, så lam eländig i min åtbörd-
-att hundar skäller på mig.
Hör upp!
På order av riksrådet ska bron rensas omedelbart!
Alla som gör motstånd förs till Towern!
- Rensa bron! - Rensa bron!
Inget förhastat. Ingen får dra svärd eller avlossa musköt utan direkt order.
- Ja, mylord. - Och folkmassan? När kommer den?
På slaget fyra.
- Gatorna är lugna. - Alla är på teatern.
Edward lovade oss en folkmassa och det får vi också.
Jag har bestämt mig att bli skurk...
- Syffe ska du ha! - Syffe på Cecil!
- Varför är Oxfords man på ståplats? - Var?
...och hata dessa usla dagars nöjen. Jag snaror lagt och gräsliga försåt-
-med dunkla dikter, spådomar och drömmar-
-att hetsa min bror Clarence och kungen i dödligt...
Mylord?
Hennes majestät kommer snart.
Ung, tapper, klok och utan tvivel rätt...
Ner med Cecil!
- Richard! - Kom hit!
Iväg till Stratford då.
-Till Essex House! - Vi vill ha Essex!
-Essex! Essex! -Francesco!
- Till Essex House! - Jag måste varna honom!
Francesco! Towern! Francesco!
Francesco! Towern vet!
- Hur tror du det slutar? - Utan tvivel tragiskt.
- Gå med oss! -Francesco!
- Essex! Essex! Essex! - För Essex och England!
Francesco! Jag gick till Towern!
Till ställningarna!
Färdiga!
Öppna eld!
Eld!
Tillbaka!
- Francesco! -Signor Jonson! Vi är förrådda!
Nej!
- Vänta, Robert! - Ingen mera väntan.
Vi går som vi är...nu. Till häst.
-Till häst! - Till häst, allihop!
Till drottningen!
- Det är en fälla! - Sprid ut er!
Eld!
Frihet!
Skjut när ni kan!
Fyrverkeri?
Majestät! Vi måste bort. Essex gör väpnat uppror.
Han är här för att störta er. Ni måste fly snabbt. Han vill döda er-
-och själv ta tronen. Jag ber, Ers Majestät!
Ers Majestät!
Robert!
Männen! Vi måste ge oss!
- Vi ger oss! - Eld upphör!
Överlämna era vapen!
- Lägg ner vapnen! - Stå still!
- Lägg ner era musköter! - Vi ger oss.
Ge er, sir!
Hon förlåter honom inte det här, Edward.
Essex blir fälld...och avrättad... för förräderi.
Liksom din son.
- Vad? - Trodde du inte jag visste?
Min var berättade alla sina hemligheter. Allihop.
Men det mest fascinerande fick jag inte veta förrän efter hans död.
Han hatade dig, Edward. Men ändå gifte han bort sin enda dotter med dig.
Han ville se sin sonson som earl.
Nej, Edward, han ville att hans sonson...skulle bli kung.
Elizabeth födde flera oäktingar, inte bara Essex och Southampton.
Hon var sexton första gången.
Blodiga Maria var ännu drottning och vår framtida Gloriana ur gunst.
Ingen såg henne som viktig utom min far förstås.
Och när hennes första barn föddes... en gosse...
...tog min far det och gömde det.
Henrik VIII:s sonson, hittebarnet, måste förstås fostras som adelsman.
John de Vere... förre earlen av Oxford...
...tog på sig uppgiften.
- Du ljuger! - Gör jag?
Varför ansträngde han sig för att bli din förmyndare sedan din far dött?!
Han planerade allt, år i förväg.
Han skulle lära dig allt om statskonst-
-gifta dig med sin dotter och efter Elizabeths död utropa dig...
...till arvinge. Hans egen sonson skulle följa dig på tronen.
Men han kunde inte förutse hur misslyckad du skulle bli!
Hur du skulle misslyckas i politiken!
Strunta i dina egendomar till randen av bankrutt.
Allt för att skriva...
...poesi.
Inte heller kunde han ha förutsett att du skulle begå incest.
Utsökt...eller hur? Som taget ur en grekisk...
...tragedi.
Elizabeth...
-...skulle aldrig ha... - Vadå?
Legat med sin son?
Jag tror inte hon visste ärligt talat. Men man vet aldrig med Tudors.
Alla har så konstig smak i fråga om sängkamrater.
Du kunde ha blivit kung, Edward.
Och din son efter dig.
Bortsett från det faktum att du...var du.
Domen har fallit.
De ska halshuggas.
Essex i morgon. Southampton om en vecka.
Din son ska dödas, Edward...
...av sin egen mor.
Ta med det i ett av dina dramer.
Robert Devereaux, Earl av Essex, avrättas härmed-
-för förräderi av hennes nådiga majestät, drottning Elizabeth-
-den 25 februari i Herrens år 1601.
Hugg rätt.
Gud bevare drottningen!
Lämna oss. Allesammans.
Sir Robert...ni också.
Du ser gammal ut.
Tack för att ni tar emot mig.
- Du får honom inte. - Han är vår son.
- Han är förrädare, som Essex. - De ville ha sin röst enligt börd.
Du orsakade det här. Din pjäs, dina ord. Jag vet vad du har gjort.
Ditt huvud borde huggas av, inte hans.
Ta det då...i vår sons ställe.
Varken de eller jag konspirerade mot er. Cecil var vårt enda mål!
Spanske kungen, Maria, fyra franska kungar, åtta påvar ville se mig död-
-men här står jag, tack vare Cecils, mina underhusmedlemmar.
- Vi skulle ha skyddat er. - Ni? Mina lojala earler?
Jag kunde bara lita på Cecils, för deras välstånd, makt och liv berodde på mig.
Mig.
Låt...
...vår son leva.
Vet...
Vet han?
Och om jag ger honom till dig...
Han får aldrig veta det av mig.
Men, Edward?
Ingen av dina dikter... eller dina pjäser...
...får någonsin bära ditt namn.
Inga.
- Vägrar hon fortfarande sova? - Sedan tre dagar.
- Och hennes läkare? - De säger att hon är döende.
Majestät?
Jag har ett dokument för underskrift.
Tronföljdsakten.
Jag bönfaller er...
...skriv under.
Å Gud, välsigna denna krona och helga kung Jakob av Skottland-
-nu och för alltid kung Jakob den första av England-
Skottland, Wales och Irland.
Gud bevare konungen!
Nej, nej, sluta! Det ska vara en jävla komedi.
- Ni är lika roliga som pesten. - Will!
-Will Shakespeare! -Hej, Ben.
En beställningsföreställning för vår nya kung!
Bedragare! Bluff! Snillets förfalskare!
Du kom till mig, Ben.
Du kom till mig.
-Will, du är bara en marionett! - Ut med dig! Stanna där!
Herr Jonson?
Hans nåd frågar efter er.
Ursäkta, mylady.
Tack, doktorn.
Jonson. Kom närmare.
Visste ni att min familj kan spåras längre tillbaka än någon familj i riket?
Vi kämpade vid Crécy, på Bosworths fält, vid Azincourt.
När jag ärvde earlskapet var jag en av de rikaste att andas engelsk luft.
Och vid mitt sista andetag blir jag en av de fattigaste.
Aldrig en röst i regeringen.
Aldrig en värja svingad i ärorik strid.
Ord.
Bara ord blir mitt enda arv.
Bara ni ser mina pjäser och vet att de är mina.
När jag hör applåderna, publikens jubel, händer som klappar-
-vet jag att de hyllar en annan man.
Men i denna...
...kakafoni av ljud ansträngde jag mig att bara höra två händer.
Era.
Men jag hörde dem aldrig.
Ni har aldrig berättat...
Aldrig...berättat vad ni tyckte om mina verk.
Jag finner...era ord...
...de underbaraste... som hörts på vår scen.
På någon scen...någonsin.
Ni...är vår tids själ.
Lova mig, Jonson.
Lova mig att skydda vår hemlighet, att inte avslöja Shakespeare.
- Mylord... - Det syns i ert ansikte. Han plågar er.
Varför skulle han inte det? Men han är inte er börda.
Han är min.
Alla mina skrifter...
...mina pjäser, sonetter...
...förvara dem tryggt. Göm dem för min familj...Cecils.
- Vänta några år och publicera sedan. - Mylord, jag...
Jag är inte värdig uppgiften.
Jag förrådde er. Jag berättade om er...
Det har varit min livsuppgift att bedöma karaktärer, Jonson.
Jag känner er.
Ni kan ha förrått mig...
...men ni kommer aldrig att förråda mina ord.
Vad är det där?
- Det är mina...mylady, er make... - Ut med er!
Ni, era vänner, er hädiska teater har bara ruinerat och vanhedrat familjen.
Ruinerat?
Vanhedrat?
Mylady...ni, er familj, till och med jag-
-till och med drottning Elizabeth själv ska minnas bara-
-för att vi hade äran att leva medan er make fäste bläck på papper.
"Till earlen av Southampton:
Den kärlek jag ägnar hans nåd är utan ände...
...denna skrift är bara en överflödig del.
Det jag gjort är ert... vad jag måste göra är ert.
Att vara en del i allt jag har... trogen er."
Jag kan få slut...på allt det här, Jonson.
Eller också kan jag ge er mycket...smärta.
Smärta.
Jag vet att ni har dem.
Alla hans manuskript.
Min syster såg er lämna Oxford Stone med dem under armen.
De förstördes.
- Brann upp. - Brann upp?
Av era män.
Alla ord gick upp i lågor när ni brände teatern.
- Han ljuger. - Mylord...varför skulle jag ljuga?
Han var något... jag aldrig kunde bli.
En oförneklig fullkomning... som plågade min själ.
Jämfört med honom... var jag ingenting.
En budbärare.
Han talar sanning.
- Låt honom gå. - Vakt!
Lösgör honom.
Och Jonson? Överträffa honom. Sudda bort hans minne för evigt.
Det är tyvärr inte möjligt, mylord.
Ers Majestät.
Underbart!
Underbart, underbart.
Är det inte underbart?
Ta hit en eldens musa som kan stiga till diktens stjärneklara himlar upp!
Till scen ett rike! Prinsar som spelar-
-och kungar att se det stolta dramat!
Vi har sett några av Shakespeares pjäser i Edinburgh, Sir Robert.
Jag måste säga, att vi njöt oerhört av dem-
-och ser fram emot att få se många fler nu när vi är i London.
Jag tar för givet att ni är en lika ivrig teaterman som jag.
Naturligtvis, Ers Majestät.
...som har vågat att på dessa enkla brädor framställa ett sådant storverk.
Robert Cecil förblev den mäktigaste mannen vid kung Jakobs hov-
-men han kunde inte hindra de offentliga teatrarna att bli alltmer populära.
Men William Shakespeare tillbringade resten av sina dagar-
-inte i Londons teaterhus, utan i sin lilla födelsestad, Stratford-upon-Avon-
-som affärsman och spannmålshandlare.
Ben Jonson lyckades med sin strävan-
-att bli tidens populäraste dramatiker och blev Englands första hovskald.
Och 1623 skrev han sin tillägnan till de samlade verk av den man vi kallar-
-William Shakespeare.
Och så...även om vår berättelse är slut, är vår diktare det inte.
För hans monument är odödligt-
-ej gjort av sten, men av vers.
Och man ska minnas det, så länge ord får liv av andedräkt-
-och andedräkt av liv.
Svensk text: Simontax
Alltid nya texter på www.Undertexter.se