‫כולל סצנות עישון
‫כולנו זרים
‫פרנקי גוז טו הוליווד ‫דה פאוור אוף לאב
‫שלום.
‫ראיתי אותך מסתכל עליי מהרחוב.
‫ראיתי אותך כמה פעמים ‫בא והולך, עם ראש מורכן.
‫יום אחד האזעקה תהיה אמיתית.
‫אנחנו היחידים פה.
‫אתה מאמין?
‫עוד אין להם מאבטחים.
‫אני הארי.
‫אדם.
‫איך אתה מתמודד?
‫עם מה?
‫תקשיב.
‫כל כך שקט.
‫לונדון שם בחוץ, אבל לא שומעים כלום.
‫אני משמיע מוזיקה, ‫אבל יותר גרוע כשהיא נגמרת.
‫כן, אפילו קניתי כזו...
‫מכונת רעש לבן.
‫אבל זה כאילו מישהו בפינת החדר מתלחשש עליי.
‫אי אפשר אפילו לפתוח חלונות, אבל אני מניח
‫שהם לא רוצים שנקפוץ.
‫זה רע לעסקים. אתה יודע,
‫גופות שבורות על הבטון.
‫מי יעבור לפה אז?
‫רוצה לשתות?
‫זה יפני.
‫אמור להיות הכי טוב בעולם, ‫אבל אני לא יודע למה, אז...
‫לא, תודה. ‫-טוב...
‫טוב, אולי איכנס בכל מקרה?
‫אם לא בשביל משקה,
‫אז לכל דבר אחר שתרצה.
‫לא נראה לי שזה רעיון טוב. ‫-אני מפחיד אותך?
‫לא.
‫לא חייבים לעשות כלום אם אני לא הטיפוס שלך.
‫ערפדים בדלתי.
‫חוץ. בית פרברי, 1987
‫זוהי הרכבת הדרומית לאיסט גרינסטד.
‫עם תחנות בקלפהאם ג'נקשן, ‫איסט קרוידון, סנדרסטד,
‫רידלסדאון, אפר ורלינגהאם, ‫אוקסטד ואיסט גרינסטד.
‫סנדרסטד
‫אימא!
‫חנות הכפר סנדרסטד
‫היי.
‫קניתי משהו חזק ללילה כזה.
‫לא, תודה.
‫שנלך?
‫לאן?
‫הביתה.
‫היא תהיה מאושרת לראות אותך.
‫נחשי את מי מצאתי משוטט בפארק?
‫זה הוא?
‫כן, זה בהחלט הוא.
‫תראי את העיניים שלו.
‫כן, זה באמת אתה.
‫היי.
‫אל תעמוד שם. תיכנס.
‫אז איפה אתה גר עכשיו?
‫בטח לא כאן בסביבה.
‫אני בלונדון.
‫יוקרתי! ‫-איפה בלונדון?
‫אתה גר לבד?
‫יש לך בית משלך?
‫כן, זו סתם דירה.
‫מה אמרתי לך? מה אמרתי לך?
‫אמרתי לך שהולך לו טוב, לא? ‫בטח לא זול לגור שם בפיח.
‫במה אתה עוסק?
‫אני כותב. ‫-ומה אמרתי לך?
‫לא, לא, לא.
‫אני לא עשיר במיוחד או משהו. לא ממש.
‫תמיד ידעתי שתהיה יצירתי.
‫איזה מין כותב אתה? ‫אתה יודע שאני מתה על סטיבן קינג.
‫"קארי", "קוג'ו", "עונות מתחלפות". ‫-לא, אני לא סופר.
‫אני כותב תסריטים.
‫לסרטים. טלוויזיה, כשאני חייב.
‫כותב.
‫בחיי, זה כל כך מרגש. ‫אם הייתי מכירה את השכנים, הייתי רצה לספר.
‫תמיד אמרתי שכותבים ‫יודעים על העולם האמיתי פחות
‫מכל אחד אחר, כמעט.
‫מה אתה יודע?
‫אתה בקושי יודע לכתוב בכתב מחובר. ‫-נכון, אבל...
‫כותב.
‫הבן שלנו.
‫אנחנו מאוד שמחים לראות שהולך לך טוב.
‫כן.
‫די עם החרא המתרומם הזה.
‫הילד שלנו חזר הביתה.
‫מה שמת?
‫את תראי.
‫אתה זוכר את המכונית האדומה שהייתה לך?
‫אהבת אותה, ורצית לקחת אותה לכביש הראשי
‫ולנהוג עם המכוניות הגדולות. ‫-זה הזיכרון הראשון שלי.
‫פורד גרנדה פגעה בו, נכון?
‫לא, היא הייתה
‫בצבע ירוק-טחב. אתה זוכר?
‫היא העיפה אותך כמו בובת סמרטוטים.
‫עפת כל כך גבוה באוויר, לא אשכח. ‫-אבל היית בסדר.
‫בסדר. היו לך כמה חבלות.
‫חשבו שאני מגזימה כשלקחתי אותך לרופא.
‫מה לגבי ליל המדורות
‫שבו התחרפנת?
‫זוכר את ליל המדורות הזה?
‫בן כמה היית? שש?
‫לא, הוא היה יותר גדול.
‫הזיקוקים התפוצצו,
‫מסכן, התחלת לצרוח וליילל. ‫סחבתי אותו עד הבית.
‫באמת? ‫-כן.
‫נרדמת לי על הכתף.
‫אני לא זוכר.
‫היית מבולבל לגמרי.
‫היה לך קשה מאוד.
‫וניסיתי,
‫ניסינו לגרום לך ליהנות מהזיקוקים,
‫ולא...
‫תמיד היית ילד רגיש, נכון?
‫אולי.
‫אתה עדיין פוחד מזיקוקים?
‫לא! ‫-אתה יודע איך אתה נשמע?
‫אתה נשמע בדיוק כמו אימא שלי. ‫-נכון.
‫נכון? שמת לב? ‫-כן, נכון.
‫אמרת משהו קודם.
‫כשאמרת, "אני לא סופר".
‫תגיד את זה שוב. ‫-קדימה.
‫שאני לא אגיד.
‫קדימה, תגיד.
‫תגיד "סופר" שוב.
‫כמו סבתא או כמוני?
‫כמוך. תגיד כמוך. ‫-"כמו סבתא או כמוני".
‫ממש נהדר לראות אותך שוב.
‫לא הייתי בטוח שנראה.
‫הנה אתה.
‫הנה אני.
‫תחזור בקרוב.
‫אחד מאיתנו יהיה בבית.
‫בבקשה.
‫כן, אחזור.
‫יופי.
‫ניכנס? ‫-לילה טוב.
‫לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫לילה.
‫שלום. ‫-היי.
‫אני מצטער בקשר לאותו לילה.
‫זה בסדר.
‫שלא יטריד אותך.
‫נתראה.
‫האמת שאני אוהב ויסקי, אם תרצה...
‫לשתות משהו, או...
‫נאו ‫מוזיקה
‫היי.
‫שלום.
‫היי.
‫אתה רוצה להיכנס? ‫-בטח.
‫תשתה משהו?
‫כן, מה יש לך?
‫יש לי וודקה וקצת בירה.
‫יש לי קצת וויד אם תעדיף.
‫כן, וויד עדיף.
‫הפסקתי לשתות.
‫אתה אוהב לגור פה?
‫אוהב יותר כשאנשים יעברו לכאן.
‫אם אנשים יעברו לכאן.
‫יש לך חברים בסביבה?
‫לא, לא ממש.
‫לך?
‫לא, לא ממש.
‫רוב החברים שלי יצאו מלונדון.
‫הם רוצים גינות לילדים שלהם,
‫ולהיות קרובים לסבים כדי שיטפלו בילדים.
‫אני מנחש שלא רצית לעבור גם?
‫לא.
‫מה אני אעשה בדורקינג?
‫זה לא לאנשים כמוני.
‫אני רק בודק, אתה קוויר, נכון?
‫כן. כן.
‫יופי.
‫או הומו.
‫קוויר, אני לא...
‫אני לא רגיל לקרוא לעצמי קוויר.
‫זה תמיד היה עלבון.
‫בגלל זה אנחנו שונאים את "הומו".
‫כלומר, תמיד אמרו,
‫"התספורת שלך הומואית",
‫או, "הספה הזו הומואית",
‫"הנעליים שלך הומואיות", ‫"הילקוט שלך הומואי".
‫כן.
‫אבל "קוויר" מרגיש מנומס, איכשהו.
‫כאילו...
‫לא יודע, כאילו הוציאו מזה את כל המציצות.
‫כן. אני מניח שאתה לא בקשר.
‫לא ראיתי אותך עם אף אחד.
‫לא.
‫אתה רווק, בדרך כלל?
‫אם אני רווק בדרך כלל?
‫נראה לי. כן.
‫ואתה? ‫-כן.
‫כן, אבל לא כי אני לא מנסה.
‫אולי אנשק אותך?
‫כן, בסדר.
‫סליחה.
‫אתה בסדר? ‫-לא, כן, כן.
‫פשוט לא...
‫לא עשיתי את זה מזמן. מנסה לזכור לנשום.
‫טוב. זה בסדר. ‫-כן, כן.
‫טוב.
‫אתה בסדר?
‫כן.
‫זה אתה?
‫אני חושש שכן.
‫היית חמוד.
‫אני שונא את התמונות שלי.
‫הייתי ילד שמן.
‫כן, אבל,
‫כשאתה ילד שמן, לא שואלים למה אין לך חברה.
‫אנחנו בטוח היינו חברים.
‫מבריזים מכדורגל כדי לרגל אחרי הבנים.
‫זה אבא שלך?
‫כן.
‫הוא חתיך.
‫כן.
‫אני מנסה לכתוב עליהם כרגע.
‫זו העבודה שלך?
‫כן.
‫איך הולך?
‫מוזר.
‫אני לא מתראה עם אבא שלי הרבה.
‫אתה מתראה עם שלך?
‫לא, הם מתו.
‫קצת לפני שמלאו לי 12.
‫שניהם?
‫כן. כן, תאונת דרכים.
‫לא המוות הכי מקורי.
‫אני ממש מצטער.
‫לא, תודה, זה היה מזמן.
‫לא נראה לי שזה משנה.
‫טוב.
‫אשמח לראות אותך שוב.
‫כן, טוב.
‫אני יכול להישאר הלילה, אם...
‫אולי, האמת, רעיון יותר טוב,
‫לא הלילה. כן?
‫לא, אשמח להתראות שוב. פשוט...
‫לא, אל תסביר.
‫טוב?
‫טוב.
‫תודה.
‫מותק, חזרת.
‫ברור שחזרתי.
‫אלוהים, אתה ספוג מים.
‫קדימה, תוריד הכול.
‫לא, לא אוריד את הבגדים.
‫אל תהיה מטופש, זאת רק אני. תרים ידיים.
‫אכניס אותם למייבש.
‫רק אני פה היום. זה בסדר?
‫כן, בטח. ‫-יופי.
‫אני רוצה לדעת המון. רוצה לשמוע הכול.
‫תעלה, תחליף בגדים.
‫בחיי. זה כל כך מרגש!
‫אין מעבר
‫אירייז'ר
‫וולקאם טו פלז'רדום
‫אדם
‫בטח שום דבר לא עולה עליך.
‫לא.
‫הבאתי בגדים של אבא שלך במקום.
‫טוב. ‫-תראה.
‫תוריד גם את אלה ואכניס אותם לייבוש.
‫אתה מוכן להוריד, אדם?
‫באמת.
‫בחיי, תראה אותך.
‫מה?
‫היית רק ילד.
‫עכשיו אתה לא.
‫לא.
‫אתה נראה שונה לגמרי, אבל זה עדיין אתה.
‫חשבתי שתהיה שעיר יותר.
‫כמו אבא שלך.
‫טוב, סליחה.
‫אני אוהבת חזה שעיר.
‫טוב.
‫אתה יודע את מי אתה מזכיר לי?
‫את מי?
‫אתה נראה בדיוק כמו אבא שלי.
‫באמת?
‫איך שאני זוכרת אותו, כשהייתי קטנה.
‫זה לא משוגע?
‫זה כמו לראות את שניכם בדיוק באותו זמן.
‫הכנתי מה שאתה הכי אוהב, מקווה שעדיין.
‫רק ארתיח מים, ואז תוכל לספר לי הכול.
‫טעים מאוד.
‫יופי.
‫אבא שלך אמר לי לא לשאול, ‫ואני לא רואה טבעת,
‫אז אניח שאתה לא נשוי.
‫אבל יש לך חברה?
‫דמיינתי אותה עם שיער חום, לא רזה מדי.
‫חכמה, כמובן.
‫נו?
‫נו, מה?
‫יש לך?
‫אין לי חברה. לא.
‫חבל.
‫אין לי חברה כי אני לא בקטע של בנות,
‫בקטע של נשים.
‫מה זאת אומרת?
‫זאת אומרת...
‫שאני גיי.
‫כלומר, הומוסקסואל?
‫כלומר זה, כן.
‫באמת? ‫-כן.
‫ממתי?
‫הרבה זמן.
‫כמה זמן?
‫מאז ומעולם.
‫אתה לא נראה גיי.
‫אני לא בטוח מה זה אומר.
‫זה אומר מה שזה אומר. אתה יודע.
‫טוב, בטח עכשיו את שמחה ‫שאת לא מכירה את השכנים.
‫אני מודה שאני קצת מופתעת,
‫לא בטוחה איך אני מרגישה לגבי זה.
‫לא חשבת שזו אפשרות?
‫לא, ברור שלא.
‫איזה הורה רוצה לחשוב ככה על בנו? ‫אף הורה שאני מכירה.
‫אני ממש בסדר עם זה.
‫אנשים לא רעים אליך?
‫לא, לא.
‫לא, המצב שונה עכשיו.
‫אז הם לא רעים?
‫לא בקול רם, לפחות.
‫כולם יודעים?
‫אתה גלוי לגבי זה?
‫ברחוב הראשי, בחנות הספרים?
‫תלוי ברחוב.
‫כן. כולם יודעים, כולם בסדר.
‫אתה לא רוצה להתחתן ולהביא ילדים?
‫אני יכול להביא ילדים.
‫גברים יכולים להתחתן. גם נשים.
‫זה לזה?
‫כן. ‫-למה?
‫מה זאת אומרת, "למה"?
‫זה לא כמו לאכול את העוגה ‫ולהשאיר אותה שלמה?
‫אז אתה רוצה חתונה וילדים?
‫לא יודע. זו לא הייתה אפשרות במשך המון זמן,
‫לא חשבתי שזה שווה את המאמץ ‫של לרצות חתונה וילדים.
‫את בסדר? ‫-כן.
‫בטוח?
‫כנראה באמת מעולם לא ידעתי ‫מה קורה בראש הקטן והמוזר שלך.
‫ותמיד ברחת מהבית. זוכר?
‫כן.
‫הייתה פעם
‫שהגעת עד תחנת הרכבת,
‫אבל איבדת את הכסף שלך
‫אז לא קנית כרטיס.
‫אתה זוכר את זה? ‫-כן.
‫זה היה שטר חמישה פאונד של סבתא.
‫כן, בדיוק.
‫לאן קיווית לנסוע?
‫לא יודע.
‫לונדון, אני מניח.
‫לונדון?
‫אלוהים.
‫הייתה הפעם שהגעת עד
‫סוף החצר, אבל אז נחתכת באגודל
‫מבקבוק חלב ישן וחזרת בריצה, ‫מפוחד, עם חולצה מלאה בדם,
‫ודפקת ודפקת על החלון הזה כדי להיכנס. ‫-כן.
‫הנה הוא.
‫כמעט.
‫אומרים שאלה חיים בודדים מאוד.
‫האמת שלא אומרים את זה יותר.
‫אז אתה לא בודד?
‫אם כן, זה לא כי אני גיי.
‫לא באמת.
‫אלוהים. ומה לגבי המחלה האיומה והנוראה הזו?
‫ראיתי את התשדירים בחדשות,
‫עם המצבות. זה צריך להדאיג אותי?
‫לא. אלוהים.
‫הכול שונה עכשיו.
‫הכול שונה.
‫הגיוני שלא אדע על זה.
‫הבגדים שלך בטח יבשים.
‫קח את הפלאפג'ק איתך, אם תרצה. ‫לא אוכל אותם.
‫מה קרה?
‫אני בסדר.
‫אני רק קצת מצונן.
‫היי, יש לך חום.
‫כן.
‫פשוט...
‫נתקעתי בגשם.
‫טוב.
‫אולי אמלא לך אמבטיה חמה?
‫סבתא שלי אומרת ‫שאין משהו שאמבטיה חמה לא תפתור.
‫אני לא מת על אמבטיות.
‫בחייך. מי לא אוהב אמבטיות?
‫אתה לא צריך להתבייש לידי.
‫כן, קל יותר להגיד מאשר לעשות.
‫אתה רוצה שאעצום עיניים?
‫כן, בבקשה. ‫-טוב.
‫יותר טוב?
‫כן.
‫חשבתי היום איך נבלה יחד כל השבוע.
‫חשבתי על לצפות איתך ‫בטלוויזיה מחורבנת ביום שישי בערב.
‫לאכול טייק-אוואי על הספה שלך.
‫לצפות בפרקים ישנים ‫של "טופ אוף דה פופס" מלפני שנולדתי.
‫חשבתי גם על משהו אחר.
‫חשבתי על לזיין אותך.
‫כן? ‫-כן.
‫או שאתה תזיין אותי. לא משנה לי.
‫אתה בקטע?
‫כן. ‫-בסדר אם לא. לא כולם צריכים להיות בקטע.
‫לא הייתי במשך המון זמן,
‫מסיבות ברורות.
‫סיבות ברורות?
‫חשבתי שאם אזדיין עם מישהו, אמות.
‫בטח די קשה לך לדמיין את זה, נכון?
‫קצת.
‫כן. קדימה.
‫אמרת שאתה לא מתראה עם אבא שלך הרבה.
‫כן.
‫מה לגבי אימא שלך?
‫כן, אותו דבר.
‫למה?
‫הם יודעים שאתה קוויר?
‫כן, ברור.
‫הם בסדר עם זה? ‫-כן.
‫הם בסדר.
‫כלומר, הם מיושנים מאוד.
‫כנראה פחות בסדר ממה שכולם אמורים להיות.
‫כן. אבל הם התרגלו לזה, בערך, פשוט...
‫אם לא אומרים את זה יותר מדי.
‫אפשר לומר שאני...
‫נסחפתי לקצה.
‫או ממש עד הקצה, כמעט.
‫מעבר לקצה.
‫מה זה אומר?
‫שאני קצה המשפחה.
‫אחותי והילדים שלה,
‫ואחי הגדול שבדיוק התחתן,
‫לכולם יש מקום במרכז.
‫זה בסדר.
‫למה זה בסדר?
‫כי...
‫אני לא חוזר הרבה הביתה.
‫זה מעציב אותך?
‫לא, אני חושב שזה פשוט בלתי נמנע.
‫למה?
‫תמיד הרגשתי כמו זר במשפחה שלי.
‫ואז...
‫היציאה מהארון נותנת שם
‫לשוני שתמיד היה שם.
‫אז בסוף,
‫זו לא אשמתו של אף אחד.
‫מה קרה?
‫זה משונה.
‫המצב יותר טוב עכשיו. כמובן...
‫אבל לא צריך הרבה ‫כדי לגרום לך להרגיש כמו שהרגשת,
‫שוב כמו פעם, חשוף לגמרי.
‫אני עדיין חם?
‫רק קצת.
‫תרצה להישאר פה הלילה?
‫היא בטח תגיע בקרוב.
‫זה בסדר.
‫פשוט רציתי לדבר איתה.
‫כן, אני יודע.
‫את זה סבא שלך הכי אהב.
‫לא ממש אהבתי את זה בזמנו,
‫אבל למדתי לאהוב.
‫אם תרצה לראות את אימא שלך מתחרפנת, ‫תשבור את זה.
‫קדימה, שב.
‫אז היא סיפרה לך?
‫פחדתי שלא תחזור.
‫אבל אתה מכיר את אימא שלך. ‫אל תתאכזב ממנה יותר מדי.
‫אני לא.
‫כן, היא צריכה לסדר לעצמה כמה דברים בראש, ‫וכל הסיפורים שהיא המציאה.
‫היא תבין בקרוב שהיא לא העניין.
‫מה לגביך?
‫מה לגביי?
‫מה אתה חושב?
‫טוב, זה לא בדיוק הלם.
‫תמיד ידעתי שאתה קצת פייגלה.
‫לא יכולת למסור כדור, ‫לא משנה כמה פעמים ניסיתי ללמד אותך.
‫אלוהים. ‫-לא יכולת.
‫לא הצלחת.
‫זה נשמע כמו קלישאה איומה. ‫-אתה יודע למסור כדור?
‫ממש לא. ‫-בבקשה.
‫היית רוצה שאדע?
‫לא יודע.
‫שמעתי אותך בוכה בחדר אחרי הלימודים.
‫הבנים הציקו לך?
‫לא רק הבנים.
‫מה הם עשו?
‫קראו לי ילדה,
‫התעלמו ממני, סירבו לשחק איתי,
‫תקעו לי את הראש באסלה,
‫העיפו נעצים לפנים שלי.
‫אלוהים אדירים.
‫כן. טוב, אתה יודע,
‫ילדים הם נבלות, לא?
‫אז למה לא נכנסת לחדר אם שמעת אותי בוכה?
‫למה לא סיפרת מה קורה בבית הספר?
‫תענה אתה קודם.
‫תגיד את האמת.
‫לא רציתי לחשוב עליך ‫כאחד הילדים שהשאר מציקים לו.
‫וידעתי שאם הייתי בבית הספר שלך, ‫בטח גם אני הייתי מציק לך.
‫כן, נראה לי שתמיד חשבתי ככה, בכל מקרה.
‫בטח לכן לא סיפרתי מה קורה לי בבית הספר.
‫טוב...
‫אתה יודע, כשהיא סיפרה לי,
‫זה גרם לי לחשוב על כל הבדיחות שסיפרנו...
‫ושעשינו חיקויים של המורה שלך לאנגלית
‫וכל הגינונים הנשיים שלו.
‫אמרת לי לא לשלב רגליים,
‫כמו אישה, שוב ושוב ושוב.
‫באמת?
‫כן,
‫אני עדיין חושב על זה ‫בכל פעם שאני משלב רגליים.
‫יש לי גם זיכרונות טובים.
‫כן, אני מקווה. פאק.
‫אני מקווה שכן.
‫אני זוכר שאהבת לקשט את העץ.
‫השתגעת על זה, כל שנה.
‫ותמיד היית נותן לי
‫לשים את הפיה בראש העץ. ‫-הפיה. נכון.
‫אני מצטער שלא נכנסתי לחדר שלך כשבכית.
‫לא, באמת, זה בסדר.
‫אבל זה לא באמת בסדר, נכון?
‫זה לא. ‫-אבא, אני מבין.
‫זה היה מזמן...
‫זה היה ממש מזמן. די!
‫אפשר לחבק אותך עכשיו?
‫כן, בבקשה.
‫אתה בסדר, בן.
‫אתה בסדר.
‫אחרי זה...
‫אני רוצה לצאת.
‫אתה...
‫ואני...
‫ביחד...
‫אל העולם.
‫מה בא לך לשתות? ‫-בירה.
‫תודה.
‫סליחה.
‫פאק. התגעגעתי לתחושה הזו.
‫אני לא שומע אותך.
‫אתה רוקד?
‫אם אני מספיק שיכור.
‫אז בוא נשתכר מספיק.
‫בוא.
‫כן.
‫מאיפה השגת את זה?
‫מצאתי בארנק שלי. ‫מי יודע כמה זמן זה היה שם.
‫נראה לי שזה קטמין.
‫באמת?
‫ניסית פעם?
‫לא.
‫תשמור עליי? ‫-אשתדל.
‫אתה תשמור עליי.
‫פרנקי גוז טו הוליווד ‫דה פאוור אוף לאב
‫...הכול יכול לקרות. ב-30 הדקות הבאות,
‫להיטים חמים בדרך אליכם.
‫יש לנו פה את הכניסה החדשה ‫השנייה הכי גבוהה השבוע.
‫במקום הרביעי, הפט שופ בויז
‫ו"יו וור אולווייז און מיי מיינד".
‫אדם?
‫מה קרה?
‫אתה חם מאוד.
‫הוא חם מאוד.
‫מה?
‫טוב, בבקשה.
‫קדימה.
‫תעשי מקום, תעשי מקום.
‫"תמיד חשבתי עליך
‫"אולי לא חיבקתי אותך
‫"באותם זמנים בודדים
‫"כנראה מעולם לא אמרתי
‫"כמה אני שמחה שאתה שלי
‫"אם גרמתי לך להרגיש לא רצוי
‫"סליחה שהייתי עיוורת
‫"תמיד חשבתי עליך
‫"תגיד לי
‫"תגיד שאהבתך המתוקה לא התפוגגה
‫"תן לי
‫"עוד סיכוי להשאירך מסופק
‫"מסופק"
‫תתקרבו.
‫כן. מוכנים? אני לוחץ.
‫טוב, זה פועל.
‫חג מולד שמח. ‫-חג מולד שמח.
‫הנה! ‫-חג מולד שמח.
‫חג מולד שמח!
‫זה אמיתי?
‫זה מרגיש אמיתי?
‫כן.
‫אז בבקשה.
‫אבל לכמה זמן?
‫איו לי תשובה.
‫אני מניחה שאי אפשר להחליט מתי זה נגמר.
‫אתם לא יוצאים עכשיו, נכון?
‫לאן נלך?
‫למשפחת וולש.
‫משפחת וולש?
‫משפחת וולש.
‫לא, לא. רגע.
‫תבטיחי לי שלא תצאו עכשיו.
‫אני מבטיחה.
‫אנחנו נישן בחדר הסמוך.
‫אני מבטיחה.
‫בסדר?
‫תישן קצת.
‫לא.
‫מה קרה, מותק?
‫אני לא נרדם.
‫אתה רוצה להיכנס?
‫אפשר? ‫-בטח.
‫עדיין מריח פה אותו דבר.
‫היית מתגנב הנה כל לילה, ‫ואומר שאתה לא נרדם.
‫תמיד פחדת ממשהו.
‫מרוצחים שיפרצו הביתה, או כלבת,
‫או מלחמה גרעינית.
‫אנשים עדיין נדבקים בכלבת?
‫לא.
‫כל כך רציתי שתגדל, רק כדי שאישן טוב בלילה.
‫אני מצטער.
‫על מה אתה מצטער?
‫אני זו שמצטערת.
‫הייתי צריכה להתענג על זה ששיגעת אותי.
‫לאן הלכת?
‫אתה יודע, אחרי.
‫גרתי עם סבתא.
‫היא לקחה אותי לדבלין. ‫-כן, ככה חשבתי.
‫למה לא גרת עם המשפחה שלו? ‫למה לא גרת עם סבתא מיי?
‫אמרו שהלב שלה שבור מדי.
‫בגלל מה?
‫היא איבדה את הבן שלה.
‫אבל אימי הסתדרה עם זה ‫שאיבדה את בתה היחידה?
‫לא, לא.
‫היא לא הסתדרה.
‫אני פשוט לא מאמינה ‫שהיא זכתה לטפל בך ואני לא.
‫אחת מהן עדיין חיה?
‫לא.
‫הגיוני שלא, נכון?
‫ואיך הלך לך שם עם אימא?
‫הצלחת להשתלב טוב יותר בבית הספר?
‫וידאתי שאשתלב.
‫אני שונאת את זה שלא היינו פה ‫כשהכי היית זקוק לנו.
‫ואני עוד יותר שונאת
‫שלא הייתי שם לפני, לא באמת. ‫-לא, זה לא נכון.
‫בחייך. לא הייתי ממש אם השנה, נכון?
‫אבל אני רוצה להאמין ‫שהייתי משתפרת בזה בסוף.
‫אילו היה לי זמן.
‫כשהייתי נער מתבגר,
‫או אפילו אחר כך, בשנות ה-20 לחיי,
‫הייתי מתכנן הכול.
‫מה זאת אומרת?
‫מה אולי היינו עושים ביחד.
‫לפרטי פרטים. נסיעות למרכז וויטגיפט...
‫ימי הולדת,
‫נסיעות ללונדון,
‫לפלנטריום, לצינוק של לונדון.
‫תמיד רציתי לבקר שם.
‫אני יודע.
‫אולי היו חופשות שהיינו יוצאים אליהן ביחד.
‫הגענו לדיסנילנד?
‫כן.
‫כשהייתי בן 14.
‫ירד גשם בלי הפסקה.
‫וסגרו את הר החלל.
‫ורבנו כל יום.
‫למה היינו חייבים לריב?
‫כי זה מה שכולם עשו עם ההורים שלהם.
‫הם רבו והתווכחו
‫והעמידו פנים שהם הורסים אחד לשני את החיים.
‫השלמנו?
‫לא, לא היינו צריכים להשלים.
‫היינו ביחד,
‫אז זה לא שינה.
‫אתה בסדר?
‫לא. ‫-הכול בסדר, בן.
‫הכול בסדר.
‫מה אתה עושה פה? אתה לא אמור להיות פה.
‫אימא!
‫הכול בסדר.
‫איזה יום היום? ‫-ראשון.
‫איך... למה עדיין יום ראשון?
‫צעקת להורים שלך שוב ושוב במועדון. ואז,
‫לא ידעתי מה לעשות, אז פשוט...
‫החזרתי אותך לפה ושכבתי לידך עד שנרדמת.
‫נראית מאוד מפוחד.
‫אני באמת מפוחד.
‫היי, בוא הנה. בוא הנה.
‫היי, בוא הנה.
‫זה בסדר.
‫אני פה. זה בסדר.
‫הכול בסדר.
‫ישנתי במיטה שלהם בלילה בו הם יצאו.
‫הייתי אמור לנסוע איתם.
‫למשקאות חג מולד אצל משפחת וולש.
‫בערך בחצות...
‫שני שוטרים דפקו בדלת. גבר ואישה.
‫היו לו עיניים מאוד יפות וטובות,
‫וזיפים צפופים וכהים.
‫נראו כאילו ציירו אותם.
‫המכונית החליקה מקרח על הכביש.
‫שניהם שתו.
‫אבא נהרג במקום, אבל לקחו את אימא
‫לסנט מרי'ס בקרוידון, ‫והיא מתה אחרי כמה ימים.
‫ראית אותה?
‫מה זאת אומרת? אם נפרדתי?
‫כן.
‫לא.
‫סבתא שלי חשבה שזה יהיה מצלק מדי.
‫אימא עברה דרך השמשה ואיבדה עין,
‫אז היא די נדפקה.
‫אלוהים.
‫כן.
‫הלכתי לחפש את העין.
‫אני לא יודע למה. ‫לא רציתי שמישהו אחר ימצא אותה.
‫חשבתי שהיא תהיה בצד הכביש.
‫בוהה בי. "היי".
‫אבל מצאתי חתיכה קטנטנה של השמשה.
‫בראש שלי, היה עליה דם,
‫אבל אולי זה לא נכון.
‫האחות אמרה שאימא התעוררה ‫רגע לפני שהיא מתה.
‫היא בטח הייתה מבולבלת מאוד. ‫היא בקושי ראתה...
‫ואבא לא היה שם, וגם אני לא.
‫אני לא יכול לתאר איך הרגשת.
‫כמה בודד בטח היית.
‫כן, אבל תמיד הרגשתי בודד,
‫גם לפני זה.
‫זו הייתה תחושה חדשה.
‫מין...
‫אימה,
‫שמעכשיו תמיד אהיה לבד.
‫וככל שהתבגרתי, התחושה הזו...
‫רק התמצקה.
‫גוש שיושב פה כל הזמן.
‫וכשאיבדתי אותם,
‫היא התערבבה עם כל שאר הדברים.
‫עם להיות גיי...
‫ולהרגיש כאילו...
‫העתיד לא משנה.
‫זה הגיוני?
‫כן.
‫אני יודע כמה קל יכול להיות ‫להפסיק לדאוג לעצמך.
‫כן.
‫אדם.
‫תבוא איתי?
‫לאן?
‫תן לי להראות לך.
‫של מי הבית הזה?
‫ההורים שלי.
‫כן. מי גר פה עכשיו?
‫זה בסדר. אל תדאג.
‫שלום?
‫אדם.
‫שלום?
‫איפה הם? ‫-מי?
‫שלום?
‫מי?
‫ההורים שלי.
‫זה הבית שלנו. זה המטבח שלנו. זה הטפט שלנו.
‫זה השולחן בו אכלנו פיש אנד צ'יפס כל שישי,
‫כדי שאימא תעמיד פנים שאנחנו עוד קתולים.
‫אני רוצה ללכת הביתה. אקח אותך הביתה.
‫זה הבית שלי. ‫-לא, זה היה הבית.
‫אימא? ‫-כבר לא. אדם!
‫אבא? ‫-אדם, תקשיב. אני אקח אותך הביתה.
‫תסתכל עליי. ‫-לך הביתה אתה! לך הביתה אתה. אני לא הולך.
‫איפה הם?
‫אימא?
‫אדם. ‫-אבא?
‫אתה רואה אותם?
‫תנו לי להיכנס.
‫בבקשה.
‫תנו לי להיכנס, בבקשה.
‫נראה לי... ‫-כן.
‫הוא חייב להפסיק. הוא חייב להמשיך בחייו.
‫שיפסיק לבוא לכאן. ‫אנחנו לא מאפשרים לו להמשיך בחייו.
‫נראה לי שאנחנו עוזרים לו.
‫זה מוקדם מדי. ‫-לא. זה לא נורמלי.
‫זה לא... ‫-למה לא נתתם לנו להיכנס?
‫איפה הוא? הארי פה?
‫לא.
‫אבל ראינו אותו.
‫אבל רציתי שתפגשו אותו.
‫אני יודעת, אבל לא נראה לי שזה עובד ככה. ‫-נראה כמו בחור נאה.
‫הוא החבר המיוחד שלך?
‫את מתכוונת אם הוא בן זוגי? ‫את יכולה להגיד את זה.
‫טוב, הוא בן הזוג שלך?
‫אני לא יודע.
‫אתה מאוהב בו?
‫למה זה כל כך מוזר?
‫לא יודע, מעולם לא הייתי מאוהב, אז...
‫לא באמת.
‫אז זה...
‫אני לא יודע אם זה זה.
‫מותק.
‫טוב,
‫בהחלט נראה שאכפת לו ממך מאוד.
‫לדעתי הלא כל כך ענייה.
‫היית רוצה להיות מאוהב בו?
‫כן?
‫בן, נראה לי שאנחנו צריכים... ‫-לא.
‫אל תגיד את זה.
‫אל תגיד את זה, בבקשה. ‫-אנחנו חייבים. אנחנו חייבים.
‫אני ואימא שלך,
‫הכי טוב בעינינו שתפסיק לבקר אותנו.
‫בסדר.
‫אתה תמשיך לבוא, אני יודעת.
‫ואנחנו רואים מה זה עושה לך.
‫זה לא עושה לי כלום.
‫כן, זה כן.
‫זה לא מאפשר לך להמשיך הלאה.
‫טוב, אז אבוא פחות.
‫אבוא פעם בשנה. אבוא בחג המולד.
‫בחייך...
‫בטח ידעת שזה לא יימשך לעד.
‫אני לא מבקש שזה יימשך לעד,
‫אני רק...
‫לא עבר מספיק זמן.
‫אפילו לא קרוב למספיק זמן.
‫כן, אבל זה לעולם לא יספיק, נכון?
‫היי, תקשיב.
‫יש לי רעיון.
‫אולי...
‫אולי נלך למקום האהוב עליך בכל העולם?
‫אני בטוח שהוא עוד פתוח.
‫הדבר הכי טוב אחרי דיסנילנד. ‫-והרבה יותר זול.
‫מה דעתך?
‫וויטגיפט
‫אפשר לקבל את הספיישל המשפחתי, בבקשה?
‫זה הרבה אוכל.
‫זה בסדר.
‫אני לא ממש רעב.
‫גם אני לא. ‫-לא.
‫אני רוצה לשאול משהו.
‫אל תשאל... ‫-לא, אני אשאל אותו.
‫זה היה מהיר? ‫-אלוהים.
‫את רוצה לדעת.
‫ואם זה היה איטי וכואב נורא?
‫מה זה משנה? ‫-זה משנה מאוד.
‫זה היה מהיר.
‫באמת? ‫-כן.
‫לשנינו?
‫לא, אתה לא נראה בטוח.
‫אל תבלף.
‫זה היה מהיר.
‫זה היה מהיר מאוד.
‫טוב, בסדר.
‫כן, כן.
‫זו קצת הקלה, לא? מסוימת.
‫זה רץ לי בראש.
‫מה אנחנו צריכים להגיד זה לזה, לדעתך?
‫לא בטוח שיש לי הרבה חוכמה לחלוק.
‫לא יודע, אולי בגלל שאדם מבוגר יותר,
‫הוא צריך לחלוק איתנו משהו.
‫אולי לא צריך להגיד כלום.
‫אולי.
‫אבל אומר שההיכרות איתך ‫הסבה לנו הרבה גאווה, בן.
‫לא עשיתי שום דבר שאפשר להתגאות בו.
‫רק ניסיתי להתמודד. ‫-לא, אבל התמודדת.
‫היו תקופות קשות, אני בטוח, ואתה עוד פה.
‫בזה אנחנו גאים.
‫כן.
‫אבא?
‫תישארו. תישארו עוד קצת.
‫לא, לא נראה לי, בן.
‫אוהבים אותך, מותק.
‫באמת?
‫לפעמים לא הייתי בטוח.
‫לא משנה אילו בעיות היו לנו, ‫אני שמחה שהיינו ביחד בסוף.
‫גם אני.
‫עכשיו...
‫אני יודע שמעולם לא הייתי טוב בלומר את זה.
‫לא הצלחתי להוציא את המילים.
‫אבל אני אוהב אותך מאוד.
‫איכשהו אפילו יותר, עכשיו כשאני מכיר אותך.
‫חשוב שתאמין לי.
‫אני מאמין.
‫ואני אוהב אותך מאוד.
‫אבא?
‫אבא...
‫אבא, שמעת את זה?
‫אדם, אתה שם?
‫אני לא רואה אותך. למה אני לא רואה?
‫אני פה, אימא.
‫הנה אתה.
‫אני מרגישה אותך.
‫העור שלך נעים וחמים.
‫עכשיו תקשיב.
‫תבטיח לי
‫שתנסה עם הארי הזה.
‫כן.
‫הייתי מחבבת אותו. אני יודעת.
‫אולי הוא יצטרך שתדאג לו קצת.
‫יש לו כאלה פנים עצובות.
‫אתה שומע אותי? ‫-כן. כן, אני שומע אותך.
‫זה טוב.
‫אני מקווה שתעשו זה את זה קצת יותר מאושרים.
‫כזה ילד עדין וטוב לב.
‫בתיאבון. ‫-תודה.
‫הארי?
‫מה אתה עושה פה?
‫חיפשתי אותך.
‫למה אתה פה?
‫נפרדתי מהם, אז באתי לבקר אותך.
‫זה בסדר. ‫-אבל זה לא בסדר, נכון?
‫פחדתי כל כך באותו לילה. ‫הייתי צריך לא להיות לבד.
‫אני יודע.
‫אני מצטער.
‫פחדתי מדי...
‫בשביל לתת לך להיכנס.
‫אני שם בפנים, נכון?
‫בוא פשוט נעלה למעלה. ‫-לא, לא, לא.
‫אני צריך שתגיד לי, בסדר?
‫כי אני יכול להריח את זה.
‫אני יכול לטעום את זה בגרון.
‫איך זה שאף אחד לא מצא אותי?
‫איפה היו אימא ואבא שלי?
‫אני מצאתי אותך. ‫-אני יודע,
‫אבל אדם, אני לא רוצה שתראה אותי ככה שם.
‫אתה לא שם. אתה לא שם.
‫אתה לא שם.
‫אתה כאן.
‫איתי.
‫בוא פשוט נעלה למעלה.
‫ראיתי אותה, אתה יודע.
‫את אימא שלך.
‫גם את אבא שלך, בבית.
‫גם הם ראו אותך.
‫באמת?
‫אבא שלי אמר שאתה בחור נאה.
‫הם היו מתים עליך.
‫שניהם.
‫זה טוב.
‫אמרת מה שרצית להגיד?
‫אני לא יודע, אבל הייתי איתם.
‫זה טוב שהייתם ביחד.
‫כן.
‫אני מפחד.
‫אני יודע.
‫אבל אני פה איתך.
‫אל תיתן לזה להסתבך שוב.
‫טוב, קדימה.
‫טוב.
‫כל כך שקט.
‫תמיד היה לי קשה עם השקט במקום הזה.
‫אתה יכול לשים תקליט?
‫מה תרצה? ‫-תבחר אתה.
‫"אגן עליך מהטופר במסכה,
‫"ארחיק את הערפדים מדלתך."
‫מבוסס על הרומן "זרים" מאת ‫טאיצ'י ימאדה
‫תרגום: עומר גפן ‫NDG Studios