Ето я.
Моята къща на добрата стара улица "Кливланд"
Как бих могъл изобщо да я забравя?
И ето ме тук с това тъпо кръгло лице
и тази глупава плетена шапка.
Но няма значение. Коледа идва.
Хубава, славна, красива Коледа, около която цяла детска година се въртеше.
Центърът на Хохман беше готов за годишната си вакханалия
за мир на Земята и доброжелателство за хората.
ХИГБИЙЗ
Ъгловият прозорец на Хигбийз по традиция е висока летва
на предколедния сезон.
Първите нощни птици, сгушени ухо до ухо
удивени, се блъскат пред изложените златни, звънтящи
механизирани електронни играчки.
Ето го.
Светия Граал на коледните подаръци.
Моделът на въздушна карабина за 200 изстрела "Ред Райдър".
Ето го и него.
Самият Ред Райдър.
В ръката му е набраздената дръжка
на хладно, смъртоносно на вид оръжие каквото никога не съм виждал.
От седмици планирам да сложа ръкавиците си
върху един от страховитите синьо-стоманени красавци.
Трескавият ми мозък кипеше от усилието да се опитам да измисля
безкрайно коварни средства, необходими, за да
имплантирам незаличимо модела на въздушната карабина на Ред Райдър.
в подсъзнанието на родителите си.
Ралфи! Ренди!
Слизайте долу до две минути.
И казвам две минути.
Хайде, Ралфи! Дойдох тук пръв!
Престани.
ЛУК
Момчета! РЕД РАЙДЪР
Майка ми сграбчвайки списанието си "Лук"
ще се окаже здравата увлечена по разпродажбите на Ред Райдър.
Сделка с Булфрог. Не го вярвам.
Какво е това?
Е, за Бога, "Сокс" са разменили Булфрог,
единственият играч, който имат за Шотенхофър.
Практичния полеви играч с четири очи Шотенхофър
Получава се цял проклет отбор от полезни полеви играчи.
Това е добре.
Ралфи, бързо!
Чу ли за оня, дето глътнал йо-йо.
Глътнал йо-йо?
Да,за бас.
Някакъв глупак там в Грифит, Индиана.
Боже, пишат най-тъпите неща във вестниците.
Какво искаш да кажеш с тъпи?
Това са истински новини.
Не като политическата помия.
Как се казва конят на племенника на Лоун Рейнджър?
Виктор. Казва се Виктор.
Как по дяволите го знаеш?
Всички го знаят.
Това още една ли е от тъпите ти кръстословици?
Да, още една от тъпите ми кръстословици.
Може да донесе 50 000 долара.
Какво е този път?
Изброи големите герой на американската литература.
Виктор? -Да.
Конят на племенника на Лоун Рейнджър?
Междувременно се борех точно за правилния намек за ВВ карабината.
Трябваше да бъде як, но изтънчен.
Флик казва, че е видял мечки гризли близо до сладкарницата на Пуласки.
Погледнаха ме, сякаш омари изпълзяваха от ушите ми.
Мога да кажа, че бях застрашен от проиграване на ръката си.
Небрежно смених тактиката.
Ей, татко.
На бас, че няма да се сетиш какво съм ти приготвил за Коледа.
Нова печка.
Добро предположение, тате.
Старецът ми беше един от повелителите на печки в Индиана.
Побързай, ще закъснееш за училище.
Да, да, вече съм закъснял.
Първият рунд свърши.
Родители, едно. Деца, нула.
Усещах как започва да се затяга коледната примка.
Може би случилото се след това беше неизбежно.
Ралфи, какво би искал за Коледа?
Ужасен, чух се да го избъбрям.
Искам официален модел на въздушна пушка карабина обсег 200.
Не. Ще простреляш окото си.
О, не, това беше класическата майчина блокировка за оръжие:
"Ще простреляш окото си."
Тази смъртоносна фраза, произнесена толкова пъти преди
от стотици майки, не е била превъзмогвана
по всякакви познати начини от хлапетията.
Но такава беше манията ми, желанието ми за карабина Ред Райдър,
че веднага започнах да възстановявам дигата.
Просто се шегувах.
Макар че Флик получава такава.
Май просто бих искал матадор.
Не повярвах на ушите си. Матадор?.
Тя никога няма да я купи.
Пушките са опасни.
Не искам някой да простреля окото си.
Ранди, ще ядеш ли?
В Китай някои умират от глад.
Майките не знаят нищо за пълзящи мародери
ровещи през сега към кухнята
където само ти, ти сам
седиш между малкото си сгушено семейство и безчувственото зло.
Спаси ни
Спаси ни, Ралфи.
Просто знаех, че тези лоши хора накрая ще дойдат за нас.
Не се тревожи, татко. Докато имам Ол Блу.
Добре, сега, какво имаме тук?
Ами май е Блек Барт, Ралф.
Ами просто аз и моята вярна стара карабина Ред Райдър,
въздушна пушка, модел с 200 изстрела
Късмет, че имам компас.
Май, по-добре да погледна там. - Не се тревожи, сине.
О, не. Това е Ол Блу. - Ол Блу.
О, не.
Боже, момчета! Дръпнал е спусъка!
Уби още един. О, той е точен стрелец, нали?
Хваща го на мушка.
Добре, Ралфи.
Този път спечели, но ще се върнем.
Адиос, Барт.
Ако се върнете, ще отидете на онзи свят.
И не забравяйте. - Е, сине, ти ни спаси.
Несъмнено бяхме пътници.
И ти ни спаси.
Алелуя!
Хайде! Изчезвайте!
"Олдсмобили". Само те. Купчина боклук.
Проклетият "Олдсмобил" пак е замръзнал.
Някои са баптисти, някои католици.
Баща ми беше човек на "Олдсмобил".
Шибаната кола ще замръзне насред лято на екватора.
Малка мръсница. - Момент така!
Това е сгурия!
Тази проклета прегоряла печка.
Проклятие.
Проклети кънки.
О, Боже, би ли отворила клапата?
Кой, по дяволите, я е пуснал изцяло надолу?!
О, мамка му!
Некадърници недни!
Ти тъпо парче, разкарай се боклук!
В разгара на битката баща ми изтъка гоблен от сквернословие
който, доколкото знам,
все още виси в пространството над езерото Мичиган.
Тъпо, гадно, копеле къщна въшка!
Е, подготовката за училище
сякаш беше подготовка за продължително дълбоко гмуркане
Хайде, мамо, ще закъснеем.
Добре, Ралф.
Братчето ми изглеждаше като кърлеж пред спукване
Какво?
Какво има?
- Не мога да си спусна ръцете.
Ами спусни си ръцете, когато стигнеш в училище.
По дяволите! Ти...
Хей, Флик, чакай. Чакай.
И какво правиш?
Какво изглежда, че правя, събирам фъстъци?
Ей, слушай, умнико.
Попитах стареца си за залепването на език към метален кол през зимата.
И ми каза, че ще замръзне направо на кола, точно, както ти казах.
Глупости. Какво ли знае старецът ти за каквото и да е?
Знае, защото веднъж видял човек
заради бас да залепва езика си към жп релса.
И пожарната трябвало да дойде, за да отлепи езика му от релсата.
Защото не можел да го отлепи.
Хайде, приятели, почакайте!
Хайде, приятели!
Хайде, приятели, чакайте. - Махни се от пътя ми, дечко.
Ей, дечко.
Не мога да стана.
Не мога да стана!
Ралф! Хей!
Не мога да стана, Ралфи!
Хайде, Флик, изчакай ме.
Не мога да стана!
Ралф! Хей!
Хайде, ставай. Седни. Хайде. - Не мога да стана.
Добре си. Хайде да вървим. Хайде, добре си.
Г-ца Шийлдз.
Г-ца Шийлдз, г-ца Шийлдз.
Добре, всички да заемат местата си, моля.
Добро утро, клас.
Добро утро, г-це Шийлдз.
Отворете учебниците си на стр. 32.
И както помните, Сайлас Марнър...
Имаш бръмбари в главата, също и старецът ти.
Така ли? - Да!
Кой казва? - Казвам аз.
Така ли? - Да!
Е, хайде на бас.
Точната размяна и нюанс на фраза в този ритуал е много важна.
Шегуваш ли се?
Да залепя езика си на глупавия кол? Тъпо е.
Защото знаеш, че ще залепне.
Много си прост. - Така ли?
Да. - Е, хайде на двоен бас!
Сега беше сериозно, двоен бас.
Какво друго беше останало освен троен бас?
И накрая смъртоносният удар за всички басове:
Зловещият троен бас. - Вие, хора, наистина сте тъпи.
Хайде на троен бас с теб!
Шварц леко наруши етикета
като пропусна тройния бас и тръгна направо за гърлото.
Добре, добре.
Хайде, дечко.
Да, давай, умнико и го направи.
Давам, давам.
Гръбнакът му се втвърди устните му се изкривиха в страховита усмивка.
Сега нямаше връщане.
Това не е...
Залепна ли? Залепна ли? Залепна!
Залепна! Залепна! Залепна!
Залепна! Залепна! - Ей. Наистина става.
Погледнете го. - Залепнал е!
Ей, какво направих?
Не си тръгвайте, върнете се.
Върнете се. Не ме оставяйте. Върнете се. - Звънецът, обаче, удари
Какво ще правим?!
Не знам. Звънецът удари. - Да.
Ей! Не ме оставяйте. Върнете се!
Върнете се!
Къде е Флик?
Някой да е вижда Флик?
Флик? Флик кой?
Беше ли с вас в междучасието?
Ралфи, знаеш ли къде е Флик?
Казах, някой да е виждал Флик?
Да, Естер Джейн?
О, Боже мий.
Боже мой, пожарната.
О, не.
Ау, ченгетата са.
Сега, знам, че някой от вас е въвлякъл Флик в това.
Но той отказва да каже кой.
Но които са го направили, знаят вината си.
И съм сигурна, че вината, която чувствате, е много по-лоша
от всяко наказание, което може да получите.
Е, не се ли чувствате ужасно?
Не изпитвате ли угризение за стореното?
Е, това е всичко, което ще кажа за горкия Флик.
Възрастните обичат да говорят така, но децата знаят повече.
Чудесно знаехме, че винаги е по-добре да не те заловят.
Сега, момчета и момичета, ще ви дам домашно.
Искам да пишете на тема.
"Какво искам за Коледа."
Облаците се вдигнаха.
И искам да го предадете утре сутрин.
Видях слаб лъч светлина
в другия край на черната пещера на обречеността.
Знаех, че когато г-ца Шийлдз прочете великолепната ми, красноречива тема,
ще влезе в положението ми
и всичко ще проработи някак си.
Видяхте ли как залепна?
Болеше ли, Флик?
Не. Нищо не почувствах.
Просто бях изненадан.
Ти със сигурност крещеше.
Никога не съм крещял.
Глупости.
Скът Фаркус.
Скът Фаркус. Какво гадно име.
Влязохме в капан.
Той стоеше там между нас и алеята.
Скът Фаркус, втренчил се е в нас с жълтите си очи.
Имаше жълти очи.
Ами за Бога, жълти очи.
Гроувър Дил, калпавото мазниче на Фаркус.
Подло, гадно с устни извити над зелените му зъби.
Ранди лежеше там като плужек.
Беше единствената му защита.
Кажи чичо. - Чичо.
Чичо. - Чичо!
По-високо! - Хайде, ставай. Сега.
По-високо! - Чичо!
По-високо. - Чичо!
В нашия свят си или побойник, мазник
или една от жертвите на безименната паплач.
Добре, кой е следващият?
Човече.
В джунглата на хлапетията умът бързо сменя скорости.
Преди седмици изпратих
за моето Малко сираче Анни декодиращ щифт за тайно общество.
О, пак чушки.
Няма значение. Днес имах сериозна работа.
"Какво искам за Коледа.
Което искам за Коледа е карабина Ред Райдър
в комплект с компас и нещото, което казва времето."
Уау, това е супер.
"Мисля, че всеки трябва да има карабина Ред Райдър .
Много са добри за Коледа.
Не мисля, че футболна топка е много добър коледен подарък."
Рядко думите са се изливали от моливчето ми с
такава трескава бързина.
Спечелих, спечелих, спечелих! Ей, разкарвайте се.
Марш от тук вие...!
Спечелих, спечелих.
Хрътките на Бампъс.
Нашите съседи селяндури, Бампъсови имат най-малко 785 смрадливи хрътки.
Те игнорираха всяко друго живо същество на земята освен стареца ми.
Тъпи кучета. Хайде.
Спечелих. Спечелих.
Спечелих, спечелих, спечелих! - Какво? Какво има? Какво?
Голяма награда, голяма награда. Спечелих, спечелих, спечелих!
Ей, виж това. Виж това. Телеграма от Уестърн Юниън.
Довечера, довечера ще бъде нощта. Довечера, довечера, огнена вечер.
Какво значи това тук? - Значи, че идва довечера!
Обадих се на Ърни МакКлоски в товарното депо.
Каза, че телеграмата е закъсняла, наградата е там, ще я изпрати довечера.
Хайде, хапнете, приятели, за моя сметка. Това е моят подарък.
Може би ще бъде една от испанските кирпичени къщи на Корал Гейт...
Пада ви се, миризливи псета.
Или може би е боулинг писта.
Един на Тер От спечели боулинг писта.
Как ще доставят боулинг писта тук довечера?
Биха могли да изпратят нотариалния акт, за Бога.
Казвам, не очаквах, че ще изпратят цялата проклета писта за боулинг.
Е, какво ще кажете да хапнем, а? Умирам от глад.
Трудна работа е да забогатееш, дете. Хайде.
Всяко семейство има дете, което не яде.
Братчето ми не е яло доброволно от повече от три години.
О, Ранди, не си играй с храната си, яж я.
Гледай ти.
Гладуващите биха се радвали да имат това.
Може ли още малко червено зеле?
Спри да играеш с храната си, или ще ти се случи нещо, за което да плачеш.
По-добре престани да се лигавиш, а яж, иначе ще съжаляваш.
Моля, може ли още малко?
Майка ми не е яла топло ядене от 15 години.
Пържола, двойно цвекло.
Мразя пържолите.
Добре. Добре, ще накарам това дете да яде.
Къде е отвертката ми и чирашките клещи?
Ще отворя устата му и ще я напъхам. - Ранди.
Майка ми беше по-изтънчена.
Какво правят малките прасенца?
Точно така.
Сега ми покажи как ядат прасенцата. Това са твоите нощви.
Покажи ми как ядат прасенцата.
Бъди добро момче. Покажи на мама как ядат прасенцата.
О, Боже мой.
Маминото малко прасенце.
Пристигна.
Да. - Вие ли сте Паркър?
Да. - Добре, бихте ли подписали тук?
Е, какво е? - Не знам.
Какво има вътре?
Ето. Вкарайте го, а?
Добре, момчета. Вкарайте това вътре. Движение.
Да. Поставате го точно тук. Точно тук.
Дайте малко напред. Малко напред. Точно така.
Правилно. - Тук, изправете, точно така, приятели.
Това е. Да вървим.
Още малко.
Това е.
Пазете дамата.
Това е. - Много благодаря. Честита Коледа.
Донеси лост и чук, Ралфи. - Добре.
"Чупливо".
Трябва да е на италиански. - Мисля, че пише чупливо, скъпи.
О, да.
Започваме.
Божичко, те май наистина са свършили добра работа.
Не, тук, Ралф, дръж това.
Ето на.
Скъпа, тук може да има какво ли не.
Боже.
Може би са забравили.
Не, то е там вътре. Трябва да е там вътре.
О, Боже. О, Боже, о, Боже.
Какво? - Бихте ли погледнали това?
Какво е?
Ами крак.
Но какво е?
Е, крак е. Знаете, като на статуя.
Статуя? - Да, статуя.
Да, статуя.
Ралфи.
Майка ми се опитваше да се промъкне
между нас и статуята.
Боже мой, би ли...?
Знаете ли какво е това?
Лампа.
Наистина беше лампа. - Не е ли супер?
Каква чудесна лампа.
Е, не знам.
Ето, дръж. Дръж. Тук, хайде.
Очите на стареца изскочиха
завладени от изкуството.
И знам точното мястото за това.
Точно в средата на прозореца на предната стая.
Да, да. Да.
Внимание.
Да, да видим.
О, Божичко, Боже.
О, скъпи? - Не. Няма нищо. Няма нищо.
Няма нищо.
Да видим...
Това отива на радиото
и това, и това отива...
Е, просто едно е в повече. - Трудно е, да.
Е, да видим.
Пускане на няколко искри, бърз полъх на озон
и лампата блесна в небивало великолепие.
О, вижте това. Бихте ли погледнали? Не е ли великолепно?
Неописуемо красиво е
Напомня ми на Четвърти юли. Изгасете светлините.
Искам да видя как изглежда от улицата.
Ще изгася от трапезарията. - Не може ли да го обсъдим?
Мило...
Премести го малко надясно.
Да. Малко натам.
Просто още малко надясно.
Да. Още. Така. Не, спри. Точно там. Чудесно.
Ей, Паркър, какво е това?
Не ме смущавай сега, Суид. Зает съм.
Да, но какво е това? - Голяма награда.
Голяма награда?
По дяволите, нямаше да го знам. Прилича на лампа.
Е, лампа е, мухльо.
Но е голяма награда. Спечелих я.
По дяволите, казваш, че си я спечелил? - Да.
Да, мозък, Суид, мозък.
Всички съседи се впечатлиха.
О, трябва да се види как изглежда оттук.
Виждаше се нагоре и надолу по улицата.
Символът на победата на стареца.
Да, той я спечели. Голяма награда е.
Не е ли време за нечия любима радиопрограма?
Да. - Да.
Боже, беше 6:45.
Само едно нещо можеше да ме откъсне
от меката светлина на електрическия секси блясък на прозореца.
Кой е бърборкото?
Онази с красивите кестеняви къдрици?
Кого виждаме? Малкото сираче Анни.
Деца, време е за Малкото сираче Анни.
Представено за вас от вкусния шоколадов "Овалтийн".
Все още мога да го опитам.
Ей, ти изгаси светлината.
Малкото сираче Анни е.
Хайде, приятели, чакайте.
Знаех, че давам шедьовър на г-ца Шийлдз.
Може би г-ца Шийлдз в екстаза си
ще ме освобождава от писане на теми до края на естествения ми живот.
Двойка!
Наричаш това параграф? Полета, полета, полета.
Двойка!
Трудът на живота ми отиде по дяволите.
Точка и запетая, тъпак. Точка.
О, двойка.
Ще заплача, ако прочета още едно за двойка.
Ралфи Паркър.
Темата, която съм чакала целия си живот.
Чуй това изречение.
"Карабина Ред Райдър в комплект с компас
и нещото, което казва времето."
Поезия. Чиста поезия.
Ралф, 6 плюс.
Моят Ралф. О, Ралфи, оправи ми настроението.
6 плюс.
Ралф.
Ралфи.
Ралф.
Искаш ли нещо, Ралф?
Точно предавам темата си.
Е, добре, сега можеш да си седнеш.
Седни.
Гений си.
Хайде, момчета. Чакайте.
Добре. Хайде. Хайде.
Влизайте в колата. Влизайте в колата. - Да.
Ако не побързаме, ще изпуснем всички хубави елхи!
Хайде, хайде.
Майка ми щеше да направи друга блестяща маневра
в легендарната битка за лампата.
Епичната битка, която следва
живее във фолклора на улица "Кливланд" до ден днешен.
Не искам да харчим ток.
Не искам... - Не искам да харчим ток.
Хайде, Ралфи. Качвай се в колата.
Вие, елха ли търсите? Тук имаме 300 дървета.
Това е тържището на коледните елхи на целия Среден Запад.
Няма да намерите по-добра елха от тази тук.
Тази елха е направена да трае.
Няма иглички, които да падат от нея.
Добре. Сега, ето елха. Това тук е елха.
Малко е оскъдна тук отпред. - Ами ще я поставите в ъгъла.
Нямате ли големи елхи? - Да. По дяволите, това не е елха.
Ето това тук е елха. Това е елха.
Е, тази ли избрах, а? - Не е ли малко голяма?
Не. По дяволите. Слушай, Коледа идва само веднъж в годината. Защо не?
Защо не? - Да, добре, колко струва?
Свалям два долара, защото сте човек, познаващ дърветата си.
Това нали не е от онези дървета, чиито иглички падат?
Не, това са балсамите.
Старецът обичаше да се пазари като арабски търговец
и беше двойно по-хитър.
Ами Дю Лок току-що купи от онези чисто нови, зелени пластмасови елхи.
О, не.
Проклетото нещо изглежда като да е направено от зелени чистачки за тръби.
Това е много хубава елха.
Ще добавя въже и ще я вържа за колата. - Имаш сделка.
Сделка.
Проклятие, спукахме гума.
Не пак.
Четири минути. Засечете ме.
Всъщност на стареца му харесваше. Винаги се е виждал в ремонтните
канали на мотопистата на Индианаполис.
Да.
Резервните гуми всъщност бяха гуми в академичния смисъл.
Бяха кръгли, някога са били от каучук.
Започваме.
Ралфи. Защо не помогнеш на баща си?
Наистина? Може ли? - Да.
Внимавай за трафика там. - Добре.
За първи път ми беше предложено
да помогна ма баща си в нещо.
Какво правиш тук? - Мама каза да помогна.
О, да? - Да.
Добре. Седни тук. Клекни долу.
Да, това е. Действаме.
Ето. Дръж това. Тук. - Добре.
Не, не така.Хайде. Хайде, дръж го така. Ясно?
Как? - Така. Искам да вкарам гайките в него.
Добре. - Виж, ето. Четири са.
И успяхме!
Ето. О, мамка му.
Ще пипна този гаден...
Хайде. И...
За един кратък момент видях всички болтове
като силуети на светлините от трафика и те изчезнаха.
О, мамка му.
Само че не казах мамка му. Казах думата.
Голямата. Кралицата майка на мръсните думи.
Думата е-тире-а.
Какво каза?
Това си помислих, че каза.
Влизай в колата.
Хайде. - Всико свърши.
Бях мъртъв. Какво ли ще бъде? Гилотината? Бесилото?
Столът? Машината за изтезание? Китайското водно мъчение?
Просто детска игра в сравнение с това, което сигурно ме очакваше.
Добре ли мина?
Осем минути.
Знаеш ли какво току-що каза синът ти? - Не. Какво?
Ще ти кажа какво каза. Ранди!
Ралфи!
С годините трябваше да стана добър ценител на сапуните.
Личното ми предпочитание е Лукс,
но установих, че Палмолив има приятен пикантен аромат след вечеря.
Опияващ, но с леко усещане за мека гладкост.
Лайфбои, от друга страна...
Готов ли си да ми кажеш?
Добре. Къде чу тази дума?
Ами тази дума чувах поне десет пъти на ден от стареца си.
Баща ми работеше с ругатните, както други артисти работят с бои и глина.
Беше истинското му средство. Майстор.
Но се изплаших.
И избъбрих първото име, което ми хрумна.
Шварц.
Ясно.
Ало, г-жо Шварц? Да, добре съм.
Г-жо Шварц, знаете ли какво Ралф току-що каза?
Не. Каза:
Не, не това!
Да, това. Знаете ли къде го е чул?
Вероятно от баща си.
Не. Чул го е от сина ви. - Какво?! Какво!?
Какво?!
Какво съм направил, мамо? Защо, нищо не съм направил.
Още един случай на мистериозна неумолима официална справедливост.
Изплакни се и си лягай.
Как се радвам, че свърши домашното си този следобед.
Искам да си лягаш. Не искам да виждам никакви светлини.
Наказан си, така че няма четене на комикси.
Ще вляза. Ако, ако свети...
Не ме гледай така. Ще си изпатиш.
Деца.
През три преки от тук Шварц получаваше своето.
Не е имало дете, което да не вярва
смътно, но настоятелно,
че ще ослепее, преди да навърши 21.
И тогава, те ще съжаляват.
Ами, това е Ралф.
Е, влизай, Ралф. Къде беше?
Ами той е с бастун.
Да. Какво е това, Ралф? Какво се случи?
Ами сляп е! - Сляп?! О, Боже мой.
Ралф.
Ралф, ние ли сме направили нещо? - Кой ти причини това ужасно нещо?
Ралф, моля те, кажи ни, колкото и да боли.
Какво сме направили? - Не, не мога.
О, моля те, Ралф. Трябва да знам какво сме направили.
Кой ти причини това? - Моля те.
Моля те.
Моля те?
Беше... - Да?
Да? - Сапунено отравяне.
Ужасно. Как сме могли?
Е, някак си ще се справям.
Никога няма да си простя.
Благодаря, мамо. - Казах ти да не използваш Лайфбой.
О, чувствам се ужасно.
О, Боже.
Благодаря, Хедър.
Честита Коледа. - Честита Коледа.
Благодаря, Флик. - Благодаря.
Благодаря. - Честита Коледа, г-це Шийлдз.
Честита Коледа.
Е, помислих, че може да ви е писнало от същите стари неща.
Да, наистина, от малко подкуп не боли.
Е, много ти благодаря, Ралф.
Честита Коледа.
Щастлива Нова година.
Сега можеш да си седнеш, Ралф.
Седмиците на пиене на галони Овалтийн, заради скрития печат,
да изпращам на моето Малко сираче Анни тайния щифт за декодиране
беше на път да се изплати.
Получих го.
"Г-н Ралф Паркър." Щифта ми за декодиране.
Добре.
"Нека всички да знаят, че Ралф Паркър
с настоящето се обявява за член на тайния кръг на Малкото сираче Анни.
и получава право на всички почести и ползи, произтичащи от това."
Подписано, Малкото сираче Анни.
Заверено, Пиер Андре.
С мастило.
Почести и ползи. Вече на 9 години.
Но първо нека я изхвърлим зад борда! - Дръж здраво, след това зад борда!
Хайде, да се захващаме с това.
Не ми трябват тия глупости за контрабандисти и пирати.
Слушайте, утре вечер за заключителната авантюра
на Кораба на Черния пират.
Е, време е за тайното послание на Анни
за вас, членове на тайния кръг.
Помнете, деца
само членове на тайния кръг на Анни могат да декодират тайното послание.
Помнете, Анни зависи от вас.
Сложете щифтовете си на бе 2.
Ето посланието:
Дванадесет. Единадесет. Две.
Аз съм на първата си тайна среща.
14. 11. 18. 16.
Пиер беше страшно гласовит тази вечер.
Разбирах, че съобщението от тази вечер беше наистина важно.
Три. Двадесет и пет.
Това е съобщение от самата Анни. Помнете, не казвайте на никого.
След 90 секунди аз съм в единствената стая в къщата
където момче на 9 можеше да седи само и да декодира.
Ах, Б.
Минах на следващата. Ъ.
Първата дума е "бъди".
С. Вече ставаше по-лесно.
И.
Хайде Ралф. Трябва да ходя по... - Ралф?
Веднага слизам, мамо. Ей, факир.
Г
У.
"Бъди сигурен." Сигурен какво?
Какво се опитваше да каже Малкото сираче Анни? Бъди сигурен какво?
Ралфи! На Ранди му трябва тоалетната. Моля те, би ли излязъл?
Добре, мамо. Веднага излизам.
Вече бях много близо.
Напрежението беше ужасно. Какво ли е?
Съдбата на планетата може да зависи от това.
Ралфи, На Ранди му трябва тоалетната!
Веднага излизам, крещя високо!
Ура, почти успявам.
Пръстите ми летяха. Умът ми беше стоманен капан.
Всяка пора вибрираше. Беше почти ясно.
Да, да, да!
"Бъди сигурен, да пиеш нашия Овалтийн."
Овалтийн?
Калпава реклама?
Мамка им.
Пак се изправих срещу света.
Помъдрял.
Червено зеле? - За утре вечер е.
Ти обичаш червено зеле, Ралфи.
Мръсна система..!
Миризлива саждо...
След това започна семейна полемика години наред.
Какво беше това? Какво се случи?
Какво се счупи?
Не знам какво се случи.
Поливах растението си и счупих лампата ти.
Не докосвай това.
Винаги си ревнувала от тази лампа.
Ревнувала от пластмасов крак? - Завиждала си!
Завиждала си, защото спечелих.
Смешно е. Ревност. Завист за какво?
Това е най-грозната лампа, която съм виждала
в целия си живот!
Сега всичко излезе.
Дай лепилото.
Лепилото свърши.
Използвала си го всичкото нарочно!
Старецът трепереше от яд
заекваше, докато се опитваше да измисли нещо смазващо.
Получи се само:
Нито пръст!
С толкова достойнство, колкото можеше да събере
старецът събра жалките останки
от разбитата си голяма награда.
По-късно вечерта, сам в задния двор ги погреба до гаража.
Е, не мога да съм сигурен
но мислех, че чувам звука на "загаси лампите, шапки долу".
Нежно.
Знаеш ли какво ще подаря на стареца си за Коледа?
Не. Какво? - Роза, която пръска.
Хората я помирисват, тя ги пръска.
Аз ще подаря на моя старец пръскачка пистолет.
Пръскачка пистолет? - Да.
Спри точно тук.
Ако Дил те поздрави се чувстваш супер. - Кой, аз?
Приятно. - Да, ти. Ела тук.
Но най-вече просто те удря по устата. - Не мога сега, Гроувър.
Трябва да видя г-ца Шийлдз. - Да.
Ей, ела тук! Идвай тук. - Върни се тук. Хайде, ти!
Да, хайде! - Ей, ела тук!
Ти.
Ела тук. - Кой, аз?
Не, леля ти Тили. Да, ти. Ела тук.
Оставих Флик на унищожение.
Но манията за карабина не познава вярност.
Чичо, чичо, чичо, чичо, чичо.
Чичо! Чичо!
И така, ученици
тук са коледните ви теми.
Доволна съм.
Общо взето, много добре се справихте
Но съм разочарована за полетата.
Това е.
4 плюс? О,не, не може да бъде.
4 плюс?
О, не!
"Ще простреляш окото си, а"?
О, не.
Майка ми трябва да се е добрала до г-ца Шийлдз.
Не може да има друго обяснение.
Ще простреляш окото си Ще простреляш окото си.
Нямаше ли край на конспирацията с нерационални предразсъдъци
срещу Ред Райдър и неговия умиротворител?
Повечето въпроси за умножението бяха изпуснати
в последния ни тест по математика.
Бихте ли отговорили едновременно?
Бях заобиколен от по-щастливи деца,
които щяха до получат каквото те искаха за Коледа.
Петдесет и шест.
Ей, очилатко.
Как ти хареса сандвича от снежна топка?
Може би искаш още един.
Слушай, нищожество.
Като ти казвам да дойдеш, по-добре идвай.
Какво, сега ще плачеш ли?
Хайде, ревльо, плачи за мен.
Хайде. Плачи.
Дълбоко в глъбините на мозъка ми
заблестя пламъче, нажежено до червено.
Ей! - Нещо се случи.
Предпазител гръмна и аз обезумях.
Ей. Ей!
Ей, дечко!
Ще кажа на баща си.
Ей, Ралфи! Добре, Ралфи!
Набий го! набий го!
Хайде, удари го! - Удари го!
Обеси го! - Удари го! Убий го!
Ти проклет нехранимайко! Смрадлива кучка!
Хайде. - Престани, тъпанар.
Чухте ли какво каза той?
Боже мой!
От тогава съм чувал за хора при крайна принуда
да говорят на странни езици.
Осъзнах, че непрекъснат порой от нецензурни гнусотии
и всякакви псувни се лееха от мен, докато крещях.
Ралф, майка ти.
Ралфи! Ралфи! Ралфи!
Ралфи!
Ралфи?
Хайде. Прибираме се. Хайде.
Да си тръгваме. Хайде. Да вървим.
Успокой се. Ела тук, Ралф.
Влизай вътре.
Добре. Сложи главата си там долу.
Хайде. наведи се.
Успокой се.
Скъпи, искам да влезеш там
и да полежиш в стаята си известно време.
Ралфи, просто се успокой.
Хайде. Изсуши се.
Успокой се.
Добре. Сега полегни.
Вън светлината ставаше лилава и мека.
Почти време баща ми да се прибере от работа.
Ранди.
Здравей.
Какво има? Защо плачеш?
Татко ще убие Ралфи.
Не, няма.
Да, ще го убие. - Не, няма.
Обещавам ти, татко няма да убие Ралфи.
Защо не излезеш оттам?
А?
Искаш ли мляко?
Искаш?
Заповядай.
Наред ли е?
Ще се видим ли по-късно?
Добре. Чао.
Чух колата да бръмчи на пътеката и ме заля вълна от ужас.
Ще разбере какво казах, ужасните неща, които изрекох.
Марш оттук. Хайде. Марш оттук!
Вървете си вкъщи, крастави псета. Махайте се оттук, гадни, кирливи...!
Ей, Бампъс. Ела тук и разкарай вонящите си кучета!
Ей, хайде, какво има за вечеря? Умирам от глад.
Е, какво стана днес?
Къде са ти очилата?
Пак ли загуби очилата си?
Ралфи, спомни си, че си ги оставил пак на радиото.
Е, опитай се да не го правиш пак.
И какво друго се случи днес?
О, нищо особено
Ралфи се би.
Бил се е? Как така?
О, знаеш какви са момчетата.
Скарах му се.
Виждам, че "Беърс" играят срещу "Грийн Бей" в неделя.
О, да, да. Зудок има билети! Бих искал и аз да имам.
Ами, добре, задникът му ще измръзне там.
Бавно започнах да разбирам, че няма да бъда унищожен.
Чикагските беърс(мечки).
Ужасът насред път. Какъв смях...
Оттогава нещата между мен и майка ми се промениха.
Е, по-скоро като Чикагски катерици може би.
Но мечки, никога.
Странно.
Дори нещо толкова величествено като случая Скът Фаркъс,
както стана известен, беше изхвърлен от ума ми
тъй като се мъчех да се измъкна от непробиваемата мрежа за карабината
в която майка ми беше вкарала.
Дядо Коледа!
Да, ще помоля Дядо Коледа.
Разбира се. Дядо Коледа.
Големият мъж. Главният вожд.
Връзката.
Този път, майка ми се е издънила.
Мики! Мики! - Да!
Мамо, магазинът скоро ще затвори и Дядо Коледа ще си е отишъл.
Ралфи, Дядо Коледа никъде няма да отиде. Спокойно.
Мамо, това просто е същия тъп стар стар парад като миналата година.
Ралфи, би ли се успокоил?
Мамо! - Шшшт!
Млъкни, Ралфи.
Ето го. - Дядо Коледа, Дядо Коледа!
Да.
Ей, Честита Коледа!
Дядо Коледа.
Беше ли добро момче? Беше ли?
Сега може ли да вървим? Може ли?
Да. - Да, сега може да вървим.
Хайде, Ралфи.
Честита Коледа.
Хайде, Ранди, побързай.
Ралфи, погледни ей там.
Виж, опашката не е толкова дълга. - Да.
Хайде, нареди се. Хвани ръката на Ранди и се дръж за него.
Ще се видим по-късно, ясно? - Да, бъдете заедно, не се губете.
Добре.
Хайде. Да вървим.
Младеж.
Ей, дечко. Къде си мислиш, че отиваш?
Горе да видя Дядо Коледа.
Опашката свършва тук.
Започва там.
Честита Коледа!
Хайде, елате горе, момчета и момичета.
Побързайте.
Да вървим.
О, не.
Хайде.
Опашката за Дядо Коледа се виеше по протежение на целия път
обратно до Тер От.
И аз бях в края й.
Честита Коледа. - Харесвам Дядо Коледа.
Да.
Хайде. Добре дошли. Хайде.
Да си го кажем направо. Повечето не вярвахме в това.
Но в моментите преди нула часа не си струваше да се рискува.
Виж всичките деца. Хей, момченце.
Ще ти дам най-хубавото.
Какво сладко момченце.
Не ме безпокой.
Мисля.
Харесвам Магьосникът от Оз.
Да.
Харесвам "Тенекиения човек".
Ако шефът мисли, че ще работя и минута след 9, не е познал.
Хайде, на скута на Дядо Коледа.
Там има един подмокрен.
И как се казваш, момченце?
Слушкал ли си? - Хайде, Ранди.
И какво искаш за Коледа, Били?
Камионче? Свалете го от скута ми.
Бързо, дайте ми пешкир.
Чао, Били.
О, мразя миризмата на каша.
Внимание,купувачи. Часът е 9 вечерта и магазинът е затворен.
Девет? Не може да бъде!
Магазинът затваря.
Дядо Коледа няма да чака цяла нощ. Да вървим.
Качвай се на скута на Дядо Коледа.
Движи се, дете.
Не си влачи краката.
Качвай се.
Разкарайте го оттук.
Хайде, дете.
Хайде.
Качвай се. Качвай се там.
И как се казваш, момченце?
Хей, дете, побързай, магазинът затваря.
Хайде!
Слушай, момченце, тук много хора чакат, така че върви.
Хайде. Да. Хайде.
Момченце, какво искаш за Коледа?
Главата ми се изпразни.
Трескаво се опитвах да си спомня какво исках.
Издънвах се, издънвах се.
Хайде, дете.
Какво ще кажеш за хубава топка за футбол?
Топка за футбол. Какво беше това?
Без да искам гласът ми записука:
Да. - Футболна топка.
Добре, махай го оттук.
Футболна топка. О, не. Какво правех?
Събуди се, глупчо, събуди се. Не! - Не!
Не, не! Искам оригинална
въздушна пушка - карабина Ред Райдър.
Ще простреляш окото си, дете.
Честита Коледа.
Не!
Тук сме, за да видим Магьосника. Чудесния магьосник от Оз...
Народе, ще се видим в Оз.
Е и, ти...?
Изправи се
Видя ли Дядо Коледа? - Да.
Каза ли му какво искаш за Коледа?
Да. - Попита ли те дали си слушал?
Не.
Не се тревожи, той знае.
Винаги знае.
Честита Коледа.
Добре, слизай. Чао, Крис.
Честита Коледа.
Така е екстра.
Сега, изчакай минутка. Добре. Включвай.
Това е, това е.
Ами, зелената редица е изключена.
Не, зелената е включена. Синята не свети.
О, не ми казвай какъв цвят е. Не съм далтонист.
И аз не съм далтонистка.
Готово.
Виж, казах ти, зелена е.
Задръж! Никой да не мърда!
Не мърдайте!
Изгорял е предпазител.
Старецът беше фурия при смяна на предпазители.
Той ги купуваше на едро.
О, добре.
Ей, не е ли красиво?
Мамка му
Не, тази звезда е накриво.
Идеално права е.
Внимателно! - Ще стане. Добре е. Това е.
О, внимавай. - Внимавам.Това...
Хайде, да нагласим другото. Нека да го оправя.
Така е добре.
Да. - Да.
Перфектно.
О, Боже, виж колко е часът.
Дано Дядо Коледа да не е отминал тази къща
само защото някои момчета не са си легнали, когато е минавал.
Да, мисля, че чух звънците на шейната на Санта.
преди малко, като отиваше от другата страна на улицата.
Добре, вие двамата, горе. - Хайде.
Хайде. Бързо, бързо.
Добре, да ги донесем.
Ранди. Ранди, хайде. Ставай, Ранди.
Дядо Коледа е идвал.
Ау, камион. Това е мое!
Ау, погледни тук! Това е мое!
О, какво има тук?
О, твърдо е.
Пожарна кола. О, Боже, моя е!
Хей!
Това вдига ли се?
Татко, татко.
Честита Коледа!
Честита Коледа и на двама ви. - Честита Коледа.
Е, Ранди, не. Чакай Коледа да започне, скъпи.
Искам да играя на Дядо Коледа. Е, почакай минутка, Ранди.
Ти беше Дядо Коледа. Той беше Дядо Коледа, нали?
Да. - Да. Ралфи, този път си ти.
Хайде, Ралфи. - Е, с кого да започна?
Ами дай подарък на Ранди - Да! Да!
И мисля, че виждам подаръка на леля Клара за теб, отдясно.
Винаги ти праща чудесни подаръци, Ралфи.
Дай ми моя, Ралфи. Хайде. - Добре.
Хайде, Ралф.
Коледа дойде. Официално.
Гмурнахме с в рога на изобилието, тръпнещи от желание
и възторга от необуздана алчност.
Не получих ли връзка тази година?
Цепелин.
Кутия с лак.
Ралфи, какво ти подари леля Клара? Покажи на всички.
Не искам.
Ралфи, покажи на всички какво ти подари леля Клара.
Години наред леля Клара живее с заблудата,
че аз не само съм вечно на 4 години, но и че съм момиче.
Тя винаги ти подарява най-хубавите неща, Ралфи.
О, Боже мой.
О, не е ли мило?
Ралф, качи се горе и го пробвай , ако... - Не искам.
Качвай се горе, веднага и пробвай този подарък.
Толкова се е трудила да го направи. Върви, веднага.
Докато Ралфи се преоблича, аз ще бъда Дядо Коледа.
Сега, нека видя. Какво мога да...? О, виждам нещо.
Ранди. Това е за теб, скъпи. - О, Господи.
О, и това е за татко. - О, Боже
Ето. От мен за теб.
Много благодаря.
Чудя се какво ли ще е?
Има само един начин да разбереш.
Ами синя топка.
Топка за боулинг.
Благодаря, мила. - Харесва ли ти?
Да, много. Много.
Ралфи! Чакаме!
О, хайде, мамо.
Веднага!
Незабавно краката ми се изпотиха, когато двете плюшени зайчета
със сини очи от копчета се вгледаха сантиментално в мен.
Слез тук долу, за да те видя по-добре.
Просто се надявах, че Флик никога няма да ги види,
тъй като споменаването на това унижение може лесно да направи
живота ти в училище в истински ад.
Не е ли това ми...?
Това е най-скъпоценното нещо, което съм виждала в живота си.
Престани, Ранди.
Изглежда като побъркано великденско зайче.
Не. - Точно така изглежда.
Изглежда като розов кошмар.
Щастлив ли си, като носиш това?
Искаш ли да го съблечеш? Кажи на детето да го съблече.
Ще го носиш само когато идва леля Клара. Върви и го съблечи.
Съблечи го!
Боже, би ли погледнал този хаос?
Кой ще разчисти хартиите? - Не и аз.
О, не? Миналата година Ранди го направи.
Е, може пак да го направи.
Знаеш ли, виното не е лошо.
Не е и добро, но... Искаш ли глътка?
Да. - Не, не искаш.
Беше ли Коледата хубава? - Да, доста хубава.
Да? Получи ли всичко, което искаше.
Е, почти.
Почти, ха? Е, това е животът. Пък и винаги има следваща Коледа.
М...да.
Ей, това е странно.
Какво е онова там зад бюрото? - Къде?
Там зад бюрото срещу стената.
Защо не провериш?
Хайде.
Какво си сложил там, скъпи?
Вероятно Дядо Коледа го е сложил.
Ти...
О, беше прелест. Нямах търпение да я пробвам.
Знаеш ли как се зарежда? - Да.
Да?
Внимавай. Така е добре.
Внимавай.
Недей. ще се разпилеят.
Затвори. Затвори добре.
Може ли да я пробвам, мамо! Може ли?
Разбира се. - Добре. Но навън.
О, продължавам да казвам, че тези неща са опасни.
Не, не! Обуй си галошите и си облечи палтото. Навън е студено.
Имах една, когато бях на 8 години.
Какво ако се нарани? - Хей!
Ралфи, палтото ти!
Не стреляй по животни или птици. - Освен по кучетата на Бампъсови.
О, ти млъкни. Внимавай, Ралфи.
Е, добре е известно в целия Среден Запад,
че старецът е пристрастен към пуешкото.
Истински маниак на тази тема. - Изчезвай.
Няколко дни преди Коледа очите му започват да излъчват
дива хищна светлина. - Върви в другата стая.
Добре, Черен Барт, сега си го получиш.
МИШЕНА ЗА ВЪЗДУШНА ПУШКА
О, Боже мой! Прострелях си окото.
Ще си простреляш окото, дете.
Ще си простреляш окото. Ще си простреляш окото.
Ралфи, внимавай там навън. Не си прострелвай окото.
Не е видяла. Не знаеше.
Окото ми е наред. Карабината сигурно е уличила очилата ми.
Очилата ми. О, не, къде са ми очилата?
Малко неща са носили толкова бързо и ужасно наказание на дете
като пръснати очила.
Спри!
О, не.
О, не. Станали са на прах.
О, не.
За момент мислех, че ще излъжа. Нямаше да разберат, че лещите ги няма.
О, не.
Бързо умът ми разви забележителен план.
Да видим, ледена висулка. Да.
Пада от гаража и ме удря в окото.
Ще стане. Трябва да стане.
Бързо, избих няколко сълзи.
Ралфи?
Какво има, скъпи?
О, какво е станало? Какво има?
Нека да видя това. Какво е?
Тази ледена висулка, падна от гаража и ме удари.
Влез вътре, не стой на студа. Какво има?
Какво? - Всичко е наред.
Просто си чети смешките. Добре.
Ранди. Събуди се, Ранди.
О, Боже.
Удари бузата ми и ми счупи очилата.
Опитах се да се дръпна, но аз... - Да опитаме това. Чакай секунда.
Ето, виж, просто малка бучка е.
Ралфи, късметлия си, че не е порязала окото ти.
Известно е, че такива висулки са убивали хора.
Какво става там горе? - Нищо. Слизаме веднага.
Стой настрана от пуйката.
Има още цял час да се готви. Ще хванеш червеи.
Ами очилата ми?
Може да носиш старите с пукнатината,
докато ти набавим нови, окей?
Успях.
Но оставих пушката си навън.
Да. Е, като се облечеш, можеш да излезеш и да си вземеш пушката.
Дръж това там.
Такъв е животът.
Понякога на върха на веселбите ни, когато радостта ни е в зенита си,
когато всичко е съвсем наред със света
ни сполетяват най-немислимите бедствия.
О, пуйката!
О, Боже мой.
Вашата мама...!
Кучи синове! Бампъсови!
Божественият аромат все още се усещаше в къщата.
Но я нямаше. Напълно.
Няма пуйка. Няма сандвичи с пуйка. Няма салата с пуйка.
Няма сос от пуйка, няма каша от пуйка,
пуйка царски специалитет, или галони супа от пуйка.
Свърши! Всичко свърши!
Добре! Всички горе. Обличайте се.
Ще ядем навън.
БОУЛИНГ - ЧОП СЮИ ПАЛАС
Не, не, не.
Не така:
Пейте така:
Опитайте пак.
Спрете, спрете, стоп.
Пейте нещо друго.
Не, не, не. Спрете, спрете, стоп.
Кухнята. Донесете храна. За клиенти.
О, съжалявам.
О, да. - Виж това.
Хубава патица. Да, наистина.
Това е... Но виж, това е...
Какво? - Усмихва ми се.
Добре?
Красота. - Да. Да,така е...
Чудесно, да. - Да, да.
Тази Коледа ще живее в спомените ни като Коледата,
когато бяхме запознати с китайска пуйка.
Всичко беше наред със света.
О, скъпа, ела тук. Виж това.
Оо, не е ли красиво.
Честита Коледа.
До мен в мрака лежеше смазаната ми синьо-стоманена красавица.
Най-великият подарък, който някога съм получавал
или някога ще получа.
Постепенно се унесох в сън,
удари на патици по крилото и забележителна стрелба в бедрото.