Jdi na to.
Černýma očima na mě hledí Ty mi teď pravdu povědí
V životě na lži místo není A všichni tě teď vyhlížejí
A pak sedím Na telefon hledím
Na vedlejší koleji Úplně sám
A pak sedím Na telefon hledím
Na vedlejší koleji Úplně sám
Jacksone! Ne!
Rogere.
Jsi skvělej chlap a výbornej právník,
ale nehodíme se k sobě.
Nechci si tě vzít! Zbláznil ses?
Jsi normální?
Rogere, je konec.
Proboha.
Do prdele!
Debilní chlapi!
Brečel?
Jo. Brečel, smál se, řval na mě.
- To je fuk. - Zlomilas mu srdce.
- Udělala jsem dobře. - Ally, odpad!
Bryane,
- ať to za mě někdo udělá. - Nech ji zazářit!
Ty vole, jsi na řadě!
- Ty vole! - Jak to s tebou mluví?
Tak za chvíli nahoře.
Bryane, má dneska vystoupení.
Jdu s odpadem. Vypláchni si pusu mejdlem.
Pustím tě dřív, ale musíš mít hotovo.
A ty si zas dávej pozor na pusu.
Když svět je zoufale zamotaný
A kapky deště vzduchem plují
Nebe odhalí čarovnou stezku
Když oblaka zahalí nebeskou cestu
Je čas objevit duhovou dráhu
ZRODILA SE HVĚZDA
Ty vole, kde to jsme?
Na východ od centra.
Máme ještě něco?
Ne, je mi líto, Jacku.
V tomhle provozu tam budeme tak za hodinu a 40 minut.
- Fakt? - Jo.
Něco tu seženeme.
Něco ti seženu.
Jak se má tvůj kluk?
Kolik mu je?
- Sedmnáct. - To mě poser.
Dostal stýpko a bude hrát baseball za vysokou.
To je super.
Jsem na něj pyšnej.
Ten můj chlapeček už není chlapeček.
Nechci jet domů.
Rád bych ti něco našel.
Promiň, Jacku, neznám to tu.
Vem to tu doprava.
- Mám? - Jo.
Tak jo.
Tohle vypadá na bar.
- Tady? - Jak se to jmenuje? Bleu Bleu?
Zkusím to.
Sakra!
Počkej.
Hele...
- Nejste vy...? - Je tohle bar?
Jo, ale nevím, jestli je to váš styl.
Je tu alkohol?
- Jo. - Tak je to můj styl.
Ty vole, to je úlet!
Jak se máte?
Budu se mít dobře, když mi tu někdo naleje.
No teda!
- Tady je bar. - To je Giselle de la Isma.
- Těší mě. - To je Jack.
Nalej mu, cokoli bude chtít.
Gin s ledem a citrónem.
Páni!
Já jsem z vás úplně mimo.
To je bar pro transky?
Jo.
Jo, tohle tu je vždycky v pátek.
To je fakt úlet.
Myslel jsem, že je to haluz.
Ne, sem můžou všichni.
Nikoho nevyhazujem.
Můžu tě na něco pozvat?
Jasně.
Jdeme na to.
Budou z vás všech vodvařený?
- Jasně. - Ze mě vždycky!
Už jste tam všechny daly svoji hudbu?
Ať se nemusím rozčílit.
Tohle je profi show.
Vy tu ještě jste!
Líbí se mi to.
- Jste v pohodě? - Jo, bavil jsem se s Nicki.
- Znáš Nicki? - Ahoj, těší mě.
Vykládala mi o svým úžasným životě.
Teď zpívá moje kámoška.
Dřív tu dělala servírku.
Dneska vám naservíruje skvělou francouzskou písničku.
Fakt zpívá,
nebo je to karaoke?
Ta fakt zpívá.
Sleduj!
Chce to dneska někdo po francouzsku?
Jo!
Ty vole.
- Vy brečíte? - Trochu.
Seznámím vás s ní.
- Cože? - Seznámím vás!
- Ne. - Jo! Pojďte!
Donte, nemáš hadřík? Dík.
Ally, dneska jsi zpívala francouzsky,
co bude příští tejden?
- Nevím. - Ona teď zpívá v různejch jazycích.
- Zkus maročtinu. - Ne!
To je můj kámoš Jackson Maine.
- Jack. - Ahoj.
- Jak je? - No páni!
To je Ally.
- Ahoj. - Ahoj.
Říkala jsem si, že jste to vy.
- Prosím? - Myslela jsem si, že jste to vy.
Jsem to já.
Chcete si sednout?
- Ne, ty stojíš celý večer. - Jste tu na návštěvě.
- Nevadí? - Drink?
Sleduju vaše vystoupení.
- Paráda. - Jo.
- Podepíšete se mi na kozu? - Jasně.
Klidně.
Dejte mi fixu!
Tady je PSVK.
- Co to je? - Přines si vlastní kozy.
To nejsou její?
Co tu děláte?
- Prosím? - Proč jste tu?
Hrál jsem kousek odtud. Jsem muzikant.
Jakej byl koncert?
Podle mě v pohodě.
- Jdeme na to. - Díky.
Neva?
Na kterou?
- Na obě. To je fuk! - Vyberte si!
- Tak přes obě. - Ty vogo, Jackson Maine!
Tu nic nezastaví.
- Musím si to pofoukat. - Napsal jsem to velký.
A máš to.
Děkuju vám! Jde se domů!
Víte, jak to říkám. Koukejte odtud vypadnout!
Dneska nepřijdu o panenství ani o licenci na prodej chlastu.
Pakujte se!
- Jasně. - Dost bylo pití!
Jděte! Čau, Rogere.
Užij si to!
Vemte si pití ven!
Děláš to často?
- Co? - Že tu zpíváš.
Jo. Holky se ke mně chovají hezky.
Normálně by tu holku zpívat nenechali,
ale vždycky se jim líbil můj hlas.
Prosili mě, abych zpívala.
Je to pocta, že jsem jednou z nich.
To je tvoje obočí?
Ne.
Dělám si ho z lepící pásky.
Takže je přilepený?
Můžu ti ho sundat?
Jo.
To je neuvěřitelný.
Hele.
No.
- Někam to položím. - Tak jo.
Tak.
Proč si schováváš oko?
Protože už nemám obočí.
Já chtěl vidět, jak vypadáš.
To je ono.
Proč jste sem přišel?
Vzal mě sem tvůj kámoš. Jsem rád.
Můžu tě pozvat na drink?
Musím se převléct a mám barvu ve vlasech.
To nejsou tvoje vlasy?
Ne, mám vlasy jako vy.
- Aha. - Barvím si je.
Chtěl bych vidět, jak vypadáš.
Počkám na tebe.
Tak jo.
Jestli počkáte, dáme si skleničku.
Jo.
Slez z toho pódia a pojď mi pomoct zavřít.
Nemluv se mnou takhle. Máš paruku jak řidič autobusu.
Hlavně že ty ne.
Máš snad rande?
Pane Maine, co myslíte?
Co po mně chcete?
Zahrajte mi něco.
- Já nevím. - Dej mu pokoj.
Já zahrála vám, teď vy mně.
Už ti podepsal kozy. Kašlete na něj.
- Něco krátkýho. - Jen proto, že už jsi hrála.
Jste milej, díky.
Je tu kvůli Ally, ne kvůli tobě.
- Pěkná. - Že jo? Řemeslná výroba.
A lehká.
- Tos dělala sama? - Jo.
Super.
Mikrofon funguje?
Jo. Ty vole!
Co chceš zahrát?
To je fuk, ale dívejte se na mě.
Zabijte mě!
Co bych tak...
Asi je načase zanechat starejch způsobů
Někoho změnit je sakra těžký
Asi je načase zanechat starejch způsobů
Co čeká mrtvýho, to nikdo neví
Někdo věří tomu, co slyšel
Nebo co četl
Co čeká mrtvýho, to nikdo neví
Jsem rád, že nemůžu se vrátit Odkud jsem přišel
Jsem rád, že ty časy jsou pryč
Kdybych uměl vyvolávat duchy
Víš, že bych to udělal
Jsi hotová?
Já jo.
- To je bar pro poldy. - Pro poldy?
Proto je tu otevřeno celou noc.
Můžu se tě zeptat na něco osobního?
Jo.
Skládáš písničky?
Já svoje písničky nezpívám.
Díky.
Proč ne?
Není mi to příjemný.
Proč ne?
Každej, s kým jsem se v hudební branži setkala,
mi řekl, že mám moc velkej nos
a že to nedám.
- Že máš velkej nos? - Jo.
Máš krásnej nos.
Ukazuješ mi nos?
- Jo. - To nemusíš.
- Koukám na něj celej večer. - Nech toho.
- Ne. - Budu na něj myslet
- ještě hodně dlouho. Nekecám. - Kecáš.
Je to pravda.
- Kecáš. - Můžu si na něj sáhnout?
Proboha!
Jen na chvilinku.
Máš štěstí.
Jo? Ani ne.
Nos mi moc štěstí nepřinesl.
Kdybych neměla tenhle nos, už bych možná složila hit.
To je kravina.
Není. Jdeš tam,
jsou tam samí chlapi,
čuměj na tebe, poslouchaj tvoji nahrávku a pak řeknou:
„Zní to skvěle, ale vy nevypadáte skvěle.“
Víš, co bylo mně, když jsem byl malej?
Narodil jsem se a neslyšel jsem.
A co ze mě je? Zpěvák. Člověk nikdy neví.
Talent maj všichni.
Vsadím se, že všichni v tomhle baru maj na něco talent.
Ale mít co říct
a říkat to tak, aby to lidi chtěli poslouchat,
to je něco úplně jinýho.
Ale dokud to nezkusíš, tak to nezjistíš.
Tak to je.
Jsme tu kvůli tomu,
abysme řekli něco, co chtěj lidi poslouchat.
Chápeš, co tím chci říct?
Jo.
Nelíbí se mi to, ale chápu to.
Myslím, že se ti to trochu líbí.
Myslím, že se ti dostávám pod kůži. Vidím to.
Nevidíš.
Je dobře, že jsme se seznámili.
- Jo. - Pro nás pro oba.
Nevím, co se děje.
- Fakt ne... - A kdo to ví?
Jsem v baru pro poldy s Jacksonem Mainem...
- Jackson Maine! - Za chvíli se probudím.
Tohle se stane, když jsi známá.
Lidi ti říkaj celým jménem.
- Jak ti mám říkat? - Jacku.
Slyšíš to?
- Co? - Tos pustil ty?
Tos pustil ty. Kdys šel k jukeboxu?
Proboha!
Jak to slyším, chci to vypnout.
- Jack Maine! - Tuhle písničku jsem posral.
- Ne! - Proboha!
Vím, že bysme to neměli dělat.
Vím, že bysme vás neměli rušit.
- Chodíte sem denně. - V pohodě.
Máte foťák? Já ne.
Momentík.
Moje bejvalá píchala s jedním chlapem.
Tvrdila, že vypadá jako vy.
Vyfotím si vás a pošlu jí to,
aby viděla, že vypadáte jinak než ten debil.
- Jacku, pardon. - Třeba jí to pomůže.
Pomůže to vám?
- Tak se vyfotíme. - Chcete, aby vás někdo vyfotil?
- To je v pohodě. - Omlouvám se.
- Chcete vyfotit? - Vypadni, ty kurvičko.
Cože?
- Stůj. - Cože?
- Pardon! Jacku, ne! - Držím tě.
- To je v pohodě. - Proč jsem to...
Fakt mi nic není. Byla to blbost.
Nesmí ti to opuchnout.
Hledám něco...
To je trapas.
To je ono. Dej si to na to.
Musíme to něčím přivázat.
- Křupkama? - Ne, obinadlem.
Obinadlem?
Udělej tohle. Touhle rukou.
A druhou.
Hraješ na klavír?
Tak to musíme ošetřit.
Tak jo. Díky.
To je všechno. Nech si to na tom.
Máte to tam?
Už to nechladí.
- Měli jsme vzít dva pytlíky. - To je dobrý.
Díky.
Promiňte. Musela jsem.
V pohodě.
- Není to v pohodě. - Mějte se.
Dejte si bacha, praští vás.
Ty prsteny tě budou tlačit, když si je nesundáš.
- Bolí to? - Jo.
- Ale ne moc. - Můžu?
Jo.
Pohlídám ti je.
- Dej si to na to. - Jsi zlatej.
Převážeme to.
A bude to.
Jak to můžeš vydržet?
- Co? - Lidi s tebou...
...mluvěj, jako bys nebyl člověk.
- Fotěj si tě. - Není to moc?
Ne. Dík.
- Musí to bolet. - V pohodě.
A je to. Můžeš s tím hýbat.
Zahýbej s ní.
Vypadám jak pirát.
Jo. Říkal jsem ti, že to bude stát za to.
Jak to děláš?
- Co? - Neměň téma.
- To že dělám? - Nikdy se tě nikdo neptá na tebe.
- Nevím. - Odkud jsi?
Z Arizony.
Kluk z Arizony.
Táta měl asi krizi středního věku.
Aspoň jsem to slyšel.
Odjel do Arizony a začal dělat na pekanovým ranči.
- Na pekanovým ranči? - Jo.
Zbouchnul jim dceru. Nebylo jí ani 18.
A narodil jsem se já.
- Syn 18letý holky. - Jo.
Jenže umřela při porodu.
- A můj táta... - To je mi líto.
Umřel, když mi bylo 13.
Brácha by ti řekl, že mě vychoval on.
Ale já nevím, kdo koho vychovával.
Jen 50 hektarů ořechů, Navahové a nebylo kam jít.
Řekni mi, hochu
Není to marnost prázdnotu plnit?
Nebo chceš víc?
Není to těžké jet pořád na plný plyn?
To je o mně?
Jo.
- Tos teď složila? - Jo.
Dost dobrý.
Padám
A v dobrých časech
Toužím po změně
Tohle jsem nedávno rozepsala.
Možná by se to hodilo jako refrén.
Zkusím si vzpomenout.
Jsem v hlubině
Nořím se do ní
A nikdy nedotknu se dna
Hladinou se propadám
Tam, kde nám nikdo neublíží
Jsme teď daleko od mělčiny
No ty vole.
Co to je?
To mi mělo pomoct?
Můžu ti říct tajemství?
Podle mě z tebe bude písničkářka.
Ale neboj, nikomu to neřeknu.
Ale neumím moc udržet tajemství.
Jsi fakt gentleman.
Aspoň myslím.
Děkuju. Tady napravo.
- Tady? - Kterej?
Tenhle.
Co to je?
To můj táta. To je na dlouho.
On je šejk?
Ne, řidič.
Mám koncert. Pojedeš se mnou?
- Kdy? - Jedeme rovnou na letiště.
- Dneska večer. - Dneska? To nemůžu.
Musím do práce. A musím se vyspat.
Kdo ti ošetří ruku, když jsem ti to způsobil?
- Já. - To ne!
- Já si ji ošetřím. - Můžu za to. Vzal jsem tě tam.
Poslouchej mě!
- Máš moje číslo. - Tak jo.
Co je?
Ještě jsem tě chtěl vidět.
To jsem asi posral.
Ne.
- Ahoj, tati. - Jdeš dost pozdě.
- Je pozdě? - Jo.
Vždyť ty ani nevíš, kam jdeš.
- Pojď. - Jdu spát.
Pojď na chvilku. Wolfie má narozeniny.
- Na chvilku! - Tak jo.
- Wolfie! - Ano?
- Kdo byl tem chlap v tom autě? - O čem to mluvíš?
- Ahoj, Ally. - Ahoj.
- Všechno nejlepší! - Cože?
Já nemám narozeniny.
Cože?
- Co blbneš? - Jen jsem to plácnul.
Co se tu děje? Proboha!
- To je binec! - Startovací brána je...
Ty necháváš máslo venku?
Kdo v Japonsku sází na koně při snídani?
- V Japonsku se teď nesnídá. - Už to začne.
Jste magoři!
Dost jsem do toho investoval.
Co jsem říkala o kouření v domě?
- Venku! - Co jsi zač?
- Je to můj dům. - Já vím.
Ale ty taky kouříš.
- Zapomeň na to. - Fajn.
Zlato, jsi tu šťastná?
Jsem, tati.
Nemá tu prostor.
- Cos to řekl? - Počkej chvilku.
- Nemá tu prostor. - Počkej chvilku.
Chci, aby se na tebe kámoši podívali.
Dobře se podívejte.
Má andělskej hlas. Ale něco vám řeknu.
Vždycky se neproslavěj ty nejlepší.
Znal jsem pár lidí,
co zpívali jako Sinatra.
Ale Frank vyšel na pódium s těma svejma modrejma očima,
v padnoucím obleku a v lakovkách
a byl z něj Frank Sinatra.
A všichni ostatní,
co na to měli, co to měli v sobě,
byli jen banda nýmandů.
A teď se všichni seberte
a běžte do práce.
Bohužel si permanentně ničíte sluch.
Nevrátí se vám.
Měl byste začít nosit sluchadla.
Mluvili jsme o tom před pár týdny s Bobbym.
Kdybyste nosil sluchadla, mohli bychom je využít
k zesílení vysokých frekvencí.
- To zní skvěle. - Snížila by se hlasitost.
- Jo. - Proberu to s Bobbym.
- Něco vymyslíme. - Dobře.
Zavolejte Bobbymu.
- Tvrdohlavej mezek. - Jdeme na to. Raz, dva, tři, čtyři.
Ty mě tím ničíš, zlato
Srážíš mě na kolena...
Zkoušíme.
Nasaď si je.
Nemůžu je nosit.
Nasadím si je a jsem jen ve svý hlavě. Chci tu bejt s ostatníma.
Doktor řekl, že to musíš nosit.
O co přijdeš, už zpátky nezískáš.
Jen tak zvládneš to, co ještě máš.
Podle mě to zvládáme celkem dobře.
Co po mně chceš?
- Jestli chceš jít, dveře jsou otevřený. - Nezačínej zase.
Buď trochu pyšnej na to, co děláš.
Jen chci vědět, jestli přijede nebo ne.
Kdo přijede?
Ty vole!
- Kdo to je? - Netuším.
Nechce mi to říct.
- Ahoj, Ally. - Ahoj.
- Jsem Phil. Ze včerejška. - Já vím.
Jack mě poslal, abych tě dovezl na koncert.
Proboha.
Jdu do práce. Nejde to.
Moc by si to přál.
To mě těší, ale...
Nesmím odjet, takže budu v autě.
Vyřiď mu: „Děkuju, ale ne.“
Takhle to řekni.
- Počkej, co děláš? - Ty vole!
- Magor. - Co děláš?
To je skvělý.
Ten chlap tě pozval na koncert.
- To je příležitost. - Nezačínej.
- Nezačínej! - Poslouchej mě.
Ví, že zpíváš? Slyšel tě?
Tati, musím do práce.
- To je životní příležitost. - Nejsem postižená jako ty.
Vozíš celebrity
- a máš pocit, že jsi v jejich lesku. - Co to meleš?
Víš, koho jsem tuhle vezl?
- Proč o tom mluvíš? - Jako kouzlem jsi známej.
- Ale nejsi, tati. - Holčičko.
Je to ochlasta. O těch víš všechno.
Pořád je tam.
Tys praštila policajta?
Jo, choval se hnusně k Jackovi,
tak jsem ho flákla do ksichtu.
Ty jsi hustá.
Skončili jsme na parkovišti.
Dal mi na ruku hrášek, aby neopuchla.
Pak zpíval on, pak já.
Nechápu to.
Teď mě pronásleduje jeho řidič.
Jel za tebou z domova do práce?
- Je to bláznivý. - Ty vole, zase jdeš pozdě.
Cože?
Jdeš pozdě!
Jedeme tam?
Bryane, končím.
- Sežeň si někoho jinýho. - Já se vrátím.
Měj se. Já ne.
- Viděls, jak se Bryan tvářil? - Ty vole!
Skvěle, frčíme.
Jedeme.
Co to děláme?
Kdybych neznala Jacka,
řekla bych, že jste stalker.
Omlouvám se.
Jo!
Lehni si na gaučík! Sundám si boty.
- Ty vole! - To je pěkný.
Jak ten krám funguje?
Dobře. Pardon.
Sakra!
Na tohle bych si zvyknul.
Musíš chodit s víc rockovejma hvězdama.
Já s ním nechodím.
Ahoj, Ally. Já jsem Gail.
- Ahoj. - Ahoj.
Věci si nechte tady.
- Můžeme jít? - Jo.
Díky.
Cesta byla dobrá?
Jo.
Propustky.
Dejte si je kolem krku.
Špunty do uší. Je to tam nahlas.
Mám je. Jdeme tam.
Odvedu vás k jevišti.
Tudy.
- Musíme tudy. - Omlouvám se.
- Je to tu obrovský. - Tudy.
Opatrně.
V pohodě?
Čau, kluci.
Je nadšenej, že jste tu.
Tátovi, co umíral Řek jsem, že musím pryč
Kouknul jsem mu do očí "Jinak to nepůjde."
Když, lásko, říkám ti Že miluju tě, je to tak
Já totiž nelžu
Já nelžu
Bez alibi
Já totiž nelžu
Já nelžu
Bez alibi
Děkuju moc.
To bylo úžasný.
Mám tu kamarádku, která přijela zdaleka.
Napsala úžasnou písničku. Chci, aby ji zazpívala.
Podle mě je skvělá.
- Jak je? Stihlas to! - Ahoj.
- Rád tě vidím. - Jak to jde?
Cesta byla v pohodě?
- Jo. - Phil taky?
- Neotravoval tě? - Gail byla moc milá.
Zazpíváme tu písničku.
Zaranžoval jsem to, asi ne úplně nejlíp.
To nejde.
- Jacku, prosím tě, ne. - Ale jo.
To není sranda.
Jacku, neblbni.
Musíš mi věřit.
Nic jinýho.
Já to stejně zazpívám.
Steve.
Já se zblázním.
- Musíš jít zpívat. - Já tam nejdu.
Řekni mi, děvče
Jsi šťastná v dnešním světě?
Nebo chceš víc?
Co ještě hledáš?
Padám
A v dobrých časech
Toužím po změně
A ve špatných časech se sama sebe bojím
Řekni mi, hochu
Není to marnost prázdnotu plnit?
Nebo chceš víc?
Není to těžké jet pořád na plný plyn?
Padám
A v dobrých časech
Toužím po změně
A ve špatných časech se sama sebe bojím
Jsem v hlubině Nořím se do ní
A nikdy nedotknu se dna
Hladinou se propadám tam Kde nám nikdo neublíží
Jsme teď daleko od mělčiny
Na mělčině
Jsme teď daleko od mělčiny
Jsem v hlubině Nořím se do ní
A nikdy nedotknu se dna
Hladinou se propadám tam Kde nám nikdo neublíží
Jsme teď daleko od mělčiny.
Na mělčině
Jsme teď daleko od mělčiny
- Tady je lidí! - To bylo dost dobrý!
Sakra dobrý.
Jak začala ta kytara...
Asi jsem to napsal ve špatný tónině a moc rychle.
- Bylo to krásný. - Nebyl jsem si jistej.
- Ally? - Jacku?
Jacku?
Uhněte mi!
To je ta holka, co zpívala?
- Bezva koncert. - Díky.
- Jacksone, super. - Díky.
Paráda, Jacku.
- Fakt? - Jo.
Ahoj!
Kde mám klíč?
Sakra!
Hned jsem tu. Počkej chvilku.
Sakra, kde je tu koupelna?
Jo.
Jacku?
Tak ho vzbuď.
- Nejde to. Je namol. - Ale jde.
Poplácej ho kozama po ksichtu nebo tak něco.
Dej si dva panáky a...
Děkuju moc za dobrou radu.
Dej mi vědět, jak to jde.
Tak pojď.
Je mimo.
Myslíš, že trochu moc pije?
To je slabý slovo.
Ale něco ti řeknu.
Na pódium ještě žádnou holku nevzal.
A už takhle hraje pěkně dlouho.
To je dobrý vědět.
Jednou přijel brácha domů
a já hrál na piano, co jsme doma měli.
Byl jsem ve vlastním světě.
Najednou se tam zjevil.
Staral se o tátu. Byl nemocnej.
Seděl tam a koukal na mě.
Díval se na mě, jako bych byl mimořádnej,
a mě to úplně dojalo.
Asi jsem ti to neměl říkat.
Proč ne?
- Je to trapný. - Je to krásný.
Nejsi jako můj brácha.
- Nevypadám jako tvůj brácha? - To je stařec.
Táta mě měl, když mu bylo 63.
Šedesát tři?
Máme jiný matky.
Co je to za číslo?
To je, kolik lidí to vidělo.
Ty vole, nekecej. Jak to můžou vědět?
Myslím, že se tomu říká algoritmus.
Co je to algoristmus?
Něco jako takt.
- Takt? - Jo.
- Jako takt v hudbě? - Jo.
Myslím. Nevím.
- Věřili byste tomu? - Ne.
Viděli jste tohle?
- Jo. - To je, kolik lidí to vidělo.
Jo, zrovna jsme o tom mluvili.
- Jak to dělaj? - Jen já to viděl 200krát.
- Jsem 200 těch lidí. - Jasně, taťko.
Ježiš, ty jsi rychlej, Jacku.
Ten toast půjde ven.
Dotkl jsem se postele jako první.
Nádhera. Složilas to s ním?
Je děsně dobrej.
- Můžu se na to podívat ještě jednou? - Je to dobrý.
Budu se na to dívat celou noc.
Ježiši!
Ježiš.
Jak ses sem dostal?
Táta mě pustil dál.
Co je?
Tohle necítím ke každýmu.
To je fajn.
Jsme na tom stejně. Pojeď se mnou zpívat.
Kam?
První koncert je v Arizoně.
Jestlis pil, tak na to s tebou nesednu.
Na pití ani nic jinýho jsem si ani nevzpomněl.
Uvidíme, jak dlouho to vydrží. Počkej dole.
Když mi bylo 20 nebo 30, taky jsem trochu zpíval.
Hodně lidí si myslelo,
že jsem lepší než Sinatra.
Frank Sinatra?
Co si tam píšeš?
To je můj sešit na písničky. Obvykle je píšu na stroji.
Tohle mě napadlo na motorce.
Nechci to zapomenout.
Jak to bude znít?
Jsem sama doma
Jsi rád, že jsi doma a že zahraješ pro fanoušky z Arizony?
Moc sem nejezdím.
Vyhýbáš se domovu?
Nevím.
Buď je to horkým vzduchem,
nebo rodinnou historií. Nevím.
Ranč, na kterým jsem vyrostl, jsem ale koupil a dal ho bráchovi.
Je tam pohřbenej táta. Nechtěl jsem,
aby mu někdo vydláždil hrob.
Je to někde tady?
Kousek odtud.
Tak tam zajedeme, když je to blízko.
Jacku?
Jo, pokud dorazí.
Kluci už to omílaj dokola asi půl hodiny.
Měli by jet dál.
Baví tě chodit pořád...
Prodals tátův ranč.
Je z něj větrná elektrárna.
Koupil jsem ti ho.
Kde má hrob?
Všechno odnesla vichřice.
Hrob už tam není.
Říkal jsem ti to, ale tys byl namol.
Byls jak dělo.
Už tenkrát jsi krákoral svoji labutí píseň.
Nechápu, žes pro něj brečel.
Udělal sis z něj modlu a nebylo vůbec proč.
Táta tě akorát...
...naučil pít. Nic víc.
Kdyby žil, jseš tam furt s ním,
což zatraceně dobře víš.
Co sis myslel?
Že to budu řešit?
Jezdím s tebou po světě a dělám ti chůvu.
Jo.
Dobrá výmluva.
Výchova mladšího bratra.
Nemusíš se vyrovnávat s tím, žes byl k ničemu.
Když jsem byl k ničemu, pročs mi ukradl hlas?
Protožes neměl co říct.
Byls moc hrdej na to, abys zazpíval jakoukoli moji písničku.
Něco ti řeknu.
Už mám dost toho dělat ti poslíčka.
Končím.
Před pár měsíci mě zradil hlas.
Radši si nechám píchnout steroidy. Jistota je jistota.
Děkuju. Mělo by to být v pohodě.
Ahoj.
V pohodě?
Jo.
Tak jdeme hrát.
Neptej se mě, co bude Neptej se, co zažil jsem
Své srdce jsem ti půjčil Nic však netrvá věčně
Já totiž nelžu
Asi je načase zanechat starejch způsobů
Někoho změnit je sakra těžký
Asi je načase zanechat starejch způsobů
Co čeká mrtvýho, nikdo neví
Někdo věří tomu, co slyšel
Nebo co četl
Co čeká mrtvýho, nikdo neví
Jsem rád, že nemůžu se vrátit Odkud jsem přišel
Jsem rád, že ty časy jsou pryč
Kdybych uměl vyvolávat duchy
Víš, že bych to udělal
Mám nápad na konec.
Uděláme to trochu jinak.
Uděláme konec trochu jinak.
Dáme přídavek a to, co jsem říkal.
- Fajn. - Jo?
- Jdeme na to. - Na co?
Co to bude?
Jdeme.
Uděláme to takhle.
Zazpíváš tu písničku, jak jsem chtěl.
- Tu, co se mi líbila. - Ne.
- Prosím tě, ne. - Zazpívej tu, co se mi líbí.
- Budeš skvělá. - Jacku, ne.
Vždycky jsem to chtěl.
Slíbilas mi to.
Miluju tě.
Navždy nás v paměti měj.
Na závěr si sem pozveme Ally.
Zazpívá nám svoji písničku.
Díky.
Arizonské nebe
Hoří ve tvých očích
Díváš se na mě, lásko A já chci vzplanout
Hluboko v mé duši
Jak kalifornské zlato
Našels ve mně světlo Co neviděla jsem
Když jsem všeho plná A slova nenalézám
Při každém loučení smutná jsem
Když slunce zapadá A kapela nehraje
Tak nás navždy v paměti mám
Noční milenci
Snaživí básníci
Jak básnit nevíme Ale aspoň to zkoušíme
Co však dobře vím
Že chci být jak tvůj stín
Část ze mě, co jsi ty Nikdy nezmizí
Když jsem všeho plná A slova nenalézám
Při každém loučení smutná jsem
Když slunce zapadá
A kapela nehraje
Tak nás navždy v paměti mám
Nechci být vzpomínka
Když jsem všeho plná A slova nenalézám
Při každém loučení smutná jsem
Když slunce zapadá A kapela nehraje
Tak nás navždy v paměti mám
Když se na mě díváš
Svět kolem bledne
Tak nás navždy
V paměti mám
Ally!
To byla paráda.
To ty. Já tam jen stál.
- Tamhle máme auto. - Ally, to bylo neuvěřitelný.
- Děkuju. - Neuvěřitelný.
- To byl výkon. - Děkuju.
Nevím, jestli víte, kdo jsem.
Jsem Rez Gavron.
Já vím, kdo jste.
To, co v sobě máte, má obrovskej přesah.
Lidi musí slyšet, co můžete v hudbě sdělit.
Nejsou to obyčejný písničky.
Jste vážně úžasná.
Podle mě na to máte.
Otázka je, co chcete vy.
Jsem v pozici, že vám můžu zajistit cokoli.
Já nevím... Nemám...
Musím to probrat s Jackem.
Interscope Records by se mnou prý podepsali smlouvu.
Prý mají úžasný studio
s nádhernou nahrávací místností.
Chce je do toho zapojit
a nahrát moje písničky.
Líbí se mu „Koukni, co jsem našla“.
Jak jsme to napsali při večeři.
- Když jsme jeli. Pamatuješ? - Jo.
Jo?
Mám z toho hovoru dobrej pocit. Věří mi.
- Jsi v pohodě, Jacku? - Nic mu není.
To dělá pořád.
Jacku.
Díky.
Co se děje?
Co to děláš?
Ty žárlivej troubo.
Mám z tebe radost.
Fakt jo?
Jacksone!
Panebože!
Jacku, nech toho!
Proč tak žárlíš, hochu?
Co to děláš?
Co se děje? Zlobíš se?
Chceš, abych tě...
Chceš si hrát? Budem si hrát.
Co to sakra je?
- Omlouvám se. - Bylo to dobrý.
- Bylas skvělá. - Bylo to dobrý.
Sjedeme to ještě jednou.
- Raz, dva... - Jsem doma sama...
Dávej pozor na začátek.
A jdeme na to.
Měla bych...
Pardon, ale budu zpívat na začátku?
Uslyšíš druhou stopu a pak tě začnu nahrávat.
Napadlo mě, co by jí mohlo pomoct.
- Jasně. - Doteď to bylo dobrý.
Jdu na chvilku dovnitř.
Dobře, Jacku.
Nikdy jsem nezpívala s nahrávkou.
Podle mě potřebuješ klavír.
Musíš hrát a zpívat.
Jo, vždycky to hraju na klavír.
Řeknu jim, ať ho sem přitáhnou.
Co na to říkáš?
- Dík. - Je to dobrý.
- Co ty? - Jsem děsně nervózní.
- Vypadáš nádherně. - Děkuju.
Dík.
Jsem sama doma
Flámuju po městě
Na dno láhve vidím Mám nad všema navrch
Na nohou se sotva držím
Pouliční světla září jak hvězdy
Ale něco jsem našla
Takže už jste se seznámili.
- Rezi, co máš v plánu? - Jak se máš?
Díky moc.
Je to pop music. Takže jdeme do bitvy.
Vy jste moje jednotky,
takže víte, že jdeme do bitvy.
Jak zní text, Ally?
- Čekat mě nenechávej - Jo, ještě jednou.
Když inspirace nepřichází
- Dýcháme! - U tebe ji načerpám
Jen to tuníme a vytváříme ti image.
Já vím, ale nechci přijít o to, co ve mně je.
O to tě přijít nenechám.
To nedopustím.
Fajn.
Co si s tebou počneme?
Co teď s tebou? Je nádhernej!
- Nemůžete mě vrátit, jsem sladkej. - Má řasy jako ty.
Má tvoje řasy. Čau, kámo.
Tohle ještě nikdo nedělal.
Ale dělal.
Prosím tě...
Udělej to pro mě.
Ve vodě to nejde.
Poletíš se mnou do Memphisu?
Musím tam.
Je to dobře placený.
Ta práce ničí duši.
Nikdy jsem si nemyslel, že budu tohle dělat.
Nevím proč,
ale nějak jsem se s tím smířil.
Kdybys jela se mnou,
tak bysme se aspoň nasmáli.
Rez mě chce tady. Uspíšili vydání singlu
a byli tak nadšený, že chtěj, abych dodělala desku.
- Dělám na tom. - Slyšíš se?
Cos právě řekla?
- Lidi tě chtěj poslouchat. - Já vím.
- To je něco! - Nemůžu...
Připusť si to.
A děkuju.
Za co?
Že mi vytváříš domov.
Nikdy to tu na mě tak nepůsobilo.
Kurva.
Jacku, je ti dobře?
Jacku?
Jsem tvá pacientka
Čekat mě nenechávej
Jinak zmizím v davu Osamělých duší
Inspiruj mě
Když inspirace nepřichází
U tebe ji načerpám
Jak to, že nejste na pódiu?
Polož mě, polož mě teď
Polož mě, dotkni se duše mé
Polož mě, polož mě teď
Polož mě
Vyleč mě
Jen Bůh ví, že nic jiného mě nevyléčí
Ukradni mě, než bude pozdě
Ukradni mě mě samé než bude pozdě, vyleč mě
Panebože!
Páni!
- Je to úžasný. - Dorazil Jack?
Nevím o něm.
Jak to myslíš?
- Celej večer o něm nevím. - Nesehnala jsem ho.
Třikrát jsem mu volala.
Co ty tanečníci?
Řekla jsem si, že tam půjdu sama.
Je toho všeho moc.
Tohle mi nemůžeš dělat za zády.
Tohle je moje práce.
Musíš mi věřit.
Když ti dám tanečníky,
tak je neodvolávej a nepleť si pak kroky.
Taky by to chtělo jinou barvu vlasů.
Co je špatnýho na mejch vlasech?
- Myslel jsem na platinu... - Nebudu blbá blondýna.
Jsem, kdo jsem, a mám strach o Jacka.
Seženu Jacka.
Najdu ho.
Jacku.
Jako už bych to zažil.
Netušil jsem, že to bude zase tak brzo. Vstaň.
Tak vstávej.
Myslel jsem, že jsem došel ke dveřím.
Ani jsem tě nechtěl budit. Vypadals spokojeně.
Jak se máš?
Už jsem se měl i líp.
Omlouvám se...
- za zneužití vaší... - Neomlouvej se.
...nebo co jsem to udělal.
Kafe?
Něco si obleč a my přijdem nahoru.
Tak jo.
To je tvůj kluk.
Jacku, je mu teď,
jako bylo tobě, když jsme se poznali.
Viděl jsem tě na youtube.
- To video s tou holkou. - Jo.
Měl jsem z něj radost. Vypadals tam jako dřív.
Prostě jsi zpíval.
Ona taky skládá.
- To složila ona? - Jo.
A spoustu dalších.
Dala se dohromady s jedním manažerem a chce...
- Je dobrá. - Já vím.
Třeba se s ní z toho dostaneš.
Není se čeho bát.
Je to jako...
Nevím... Jako když pluješ po moři.
Pluješ po moři a jednoho dne najdeš přístav.
Řekneš si, že tam pár dní zůstaneš.
Z pár dnů se vyklube pár let,
až zapomeneš, kams to původně plul.
Pak ti dojde, že je ti u prdele, kams původně plul,
protože se ti líbí tam, kde jsi.
Tak to mám já.
Líbí se mi tam, kde jsem.
Jak moc se mi to líbí, mi došlo,
když jsem tě ráno viděl, jak se válíš na tom trávníku.
Pojď si schrupnout do dceřina pokoje.
V letadle jsem vymyslela asi milion věcí, co ti řeknu,
ale nemůžu si vzpomenout.
Jacku...
Jsem rád, že tu jsi.
Taks nakonec do Memphisu přijela.
Do prčic.
Už to neudělám.
Už tě nebudu hledat.
Příště si to vyžereš sám.
Rozuměls?
Jakej byl koncert?
Bylo to úplně super.
Zrušila jsem tanečníky.
Tanečníky?
Jo.
To je dobře.
Ať jdou do prdele.
Ty musíš jen zpívat.
Hrozněs mě naštval.
Promiň.
Viděl jsem to video na youtube.
Bylo to super.
Děkuju moc.
Omluvte mě na chvilku.
- Co je? - Nemáš štípačky?
Potřebuju přeštípnout kytarovou strunu.
Někdes tu míval štípačky.
Jo.
Nevím, kde je moje máma.
- Jo, to chápu. - Podle mě jsi hezká.
Já?
Myslíš, že jsem hezká?
Díky. Podle mě jsi hezká ty.
Bylo to fakt skvělý. Jack říkal, žes to složila ty.
Jo, donutil mě, abych začala zpívat svoje věci.
Umí člověka vyhecovat.
To jo.
Kdo si dá ještě těstoviny?
Dáš si, zlato?
Tady ho máme. Nazdar.
Pochopil jsem, cos tím myslela.
Co blbneš?
Děláš si srandu?
- Je to blbý? - Ne.
- Není. - Neudělal jsem blbost?
Tos dělal, když odešel od stolu?
Chtěl po mně štípačky.
Nevěděl jsem, na co je chce.
Nemyslel jsem, že to udělá.
Má další prsten!
Ten je jen dočasnej.
Tak počkat, Jacku.
Posvěťme to dneska.
- Jako fakt. - Dobrej nápad!
Sežeň šaty.
Zavolám bratranci.
Je sobota, nikdo tam nebude.
- Jedeme. - Fakt to chceš?
To místo je magický.
Co? Magický místo?
- Jo. - Co tím myslíš?
- Ten kostel je úžasnej. - Jedeme.
- Seženeme ti šaty. - Tak vidíš.
Bude to super. Ty pojedeš určitě s náma.
To snad není pravda. Co to provádím? Tak jo.
- Brácho, rád tě vidím. - Ahoj.
- Ahoj, Jacku. - Ahoj.
Moc děkujeme.
Vítejte v domě Páně.
Z moci mi svěřené... Tak nějak to je.
Bereš si ho?
Ano.
Gratuluju.
- Poslouchal jsem tě. - To jsem rád.
Nemůžu tomu uvěřit.
Já taky ne.
- Jedno po druhým. - Cože?
Nedošlo mi to.
- Je dole hodně lidí? - Jo.
- Měla by jít, než odejdou. - Mám pro ni jít?
Myslím, že bysme už měli jít.
Jasně.
Ally.
Jdu dovnitř.
Proč jsi ve vaně?
Je to děsně divný.
Co si o sobě myslím?
Jedna písnička je v pohodě,
ale vydat celou desku... Nevím, co mě to napadlo.
Já tomu sice nerozumím, ale rozhodně jako hvězda vypadáš.
- Fakt? - Jo.
Co si myslíš o vlasech a o tom, jak vypadá?
- Probíral jsem to s ní. - Jasně.
- Vypadá skvěle. - To chtěla ona?
Jo, chtěla.
- Nemáš drink. - Cože?
Nemáš drink.
Nemáš ponožky.
To je fakt.
Nikdy jsem nechápal, proč někdo nenosí ponožky.
- Nohy ti pak... - Já vlastně ponožky mám.
Dámské nízké.
- Jsou vevnitř v botách. - Takže je máš, ale schováváš.
Jo, schovávám je.
Tak kde to máme.
Tady je dobrý světlo. Podrž mi to, kotě.
Ahoj, Ally!
Počkej! Sooki, Donte, pojďte sem!
Mám Jacksonovy kozy.
Ahoj!
Kotě, chtěly jsme ti poblahopřát.
- Gratulujeme! - Jsi skvělá!
- Vy taky. - Brzo se vrať, holka.
Nechceme místo tebe Ettu.
- Královna přichází. - Nech toho.
- Páni! - Co na to říkáš?
Jsi krásná.
Jdeš do noční show. Moderuje to Alec Baldwin.
- Tobě se to podařilo? - To bude finále!
Tobě se to podařilo.
- To snad ne! - Dala jsi to.
Ty bláho!
- To je neuvěřitelný. Díky. - Gratuluju.
- Ty brďo! - Už musíme dolů.
- Všichni na tebe čekaj. - Jasně.
Můžu s ní chvilku venku mluvit?
Bude to jen vteřina.
Moc tě to teda nevystihuje.
Říkals, že se ti můj nos líbí.
- Miluju tvůj nos. - Mám ho tam fakt velkej.
Přál bych si, aby byl ještě větší.
Měla bys tam mít jen nos.
Ať jdou všichni, co ti ho kritizovali, do prdele.
Dáme tam billboard s tvým nosem.
Jen nos? To bude divný.
Když to teď neřeknu, nikdy si to neodpustím.
Co?
Když nebudeš zkoumat svoji duši,
nebudeš mít budoucnost.
Musím ti to říct.
Když nebudeš říkat pravdu, budeš v prdeli.
Máš jen sama sebe a to, co chceš lidem říct.
Teď ti naslouchaj, ale nebudou ti naslouchat vždycky.
Věř mi.
Musíš po tom skočit.
Neomlouvej se, nedělej si starosti, proč tě poslouchaj,
nebo jak dlouho tě budou poslouchat.
Jen jim řekni, co jim chceš sdělit.
Protože jim to říkáš andělsky.
Pop, šest, doprava a hot.
Ball, změna, dolů.
Hot, ball, změna.
Držení.
- Poslední část. - Já vím.
Třicet vteřin.
Na červenou značku.
Alec za 20 vteřin.
Patnáct.
Připravte se, jdeme na to. První písnička.
Alecu, připrav se.
- Deset, devět... - Alec za deset vteřin.
- Osm, sedm, šest... - Připraví se čtyřka.
Alec za pět vteřin.
- Čtyři, tři, dva, jedna. - Čtyřka jede.
- Alecu, můžeš. - Dámy a pánové!
- Ally. - Jednička.
Proč v těch džínách tak dobře vypadáš?
Proč kolem mě tou prdelkou kroutíš
A k neslušným myšlenkám mě nutíš
Tohle nejsem já
Proč mi takhle píšeš
Musím řešit jiné věci
Mám povinnosti
Tohle nejsem já
Proč to děláš?
Proč mi to děláš?
Proč to děláš?
Proč mi to děláš?
Proč to děláš?
Proč mi to děláš?
Proč to děláš?
Z larvy se vylíhl motýl.
Co ty tu děláš?
Máme tu koncert.
Dělám pro Willieho.
- Dělám pro Willieho. - Nekecej.
Jo. Přišel jsem se na ni podívat.
- No jo... - Modlím se na kolenou
Abys nikdy neodešel Abys tu stále byl...
Zhoršuje se to?
Ne, jsem se ženou a daří se mi fakt dobře.
To je zajímavý, že jsem na tebe narazil.
Chtěl jsem se tě zeptat, jestli se nechceš vrátit.
Bez tebe je to jednodušší.
Hele,
kdybys měl problémy,
zavolej mi.
Proč to děláš
Proč mi to děláš?
Pročs mi to udělal
Pročs to udělal?
Díky!
Nechci cítit nic jinýho
Nádherný světlo.
To je ono.
To je ono, Ally.
Tak se mi to líbí, Ally.
Je děsně brzo, byla jsem tu celou noc.
- Pro mě brzo, pro tebe pozdě. - Ráda tě vidím.
- Jak je? - Jsem trochu...
- Je skvělej. - Cože?
Ty fotky.
- Jsou krásný. - Koukni na to.
Neuvěřitelný.
To ani nejsem já.
Nominovali tě na tři Grammy.
Včetně nejlepšího nováčka.
Právě to oznámili.
Vážení, máme tu zpěvačku nominovanou na Grammy!
Ty piješ? Už jsi nalitej?
Trochu jsem se napil.
Je ráno.
Jo.
Ahoj.
Nominace na tři Grammy. Kurva, to je skvělý.
Dík. Jak to víš?
Od Bobbyho.
Volal mi,
že chtěj udělat poctu Royi Orbisonovi a že se toho mám účastnit.
- Super. - Bude to superkapela.
Ale nejlepší je, že jsi nominovaná.
Snažím se to zpracovat.
„Proč kolem mě tou prdelkou kroutíš?“
- To je můj text. - „Proč chodíš v džínách?
Proč prdelkou kroutíš?“
Co je s tou písničkou?
Poslouchal jsem to pořád dokola.
Nerozumím ti.
Jen pij dál.
- Získáš odpověď. - Asi jsem tě nechal ve štychu.
- Promiň. - Cože?
- Nechals mě ve štychu? - Jo, jsi trapná.
- Já jsem trapná? - Je mi tě líto.
Ty vole, já nejsem trapná!
Ty jsi trapnej!
Tobě je tak trapně ze sebe,
že si to vylejváš na mně.
Bojíš se, že jsi ošklivá, ale nejsi.
Potřebuješ, aby ti to schvalovali všichni kolem.
Proč ti nestačím já?
Já chci, aby mě měl můj chlap rád.
- Vlastně manžel. - Ty máš chlapa?
- Máš někoho? - Jo.
- To bolí. - Mám chlapa.
- Tak mi ho zavolej. - Ty jsi můj chlap.
Protože se ke mně nechováš jako manžel.
Já ani nevím, co to znamená.
To znamená, aby ses dal do pořádku. Jsi v hajzlu.
- To to znamená. - To není pravda.
Ne?
Tak spolu budeme chlastat?
Chceš trénovat?
- To bys nedala. - Myslíš. Uvidíme.
Víš proč? Trápí tě,
- co si ostatní myslí. - No jasně.
Mám bejt jako tvůj táta?
Mám s tebou chlastat?
Nemohla bys bejt jako můj táta.
Měl větší talent v malíčku, než máš ty v celým těle.
Takže o tom nemel.
Tos přehnala.
Dej si ještě panáka.
Ožerem se, až úplně zmizíme.
- Máš v kapse prášky? - Jsi hnusná.
- Cože? - Jsi hnusná.
Vypadni!
Jdi!
Padej!
Tak jo.
Dobrý večer.
Chci od tebe odejít
Ty ale nenecháš mě žít Samotnou, že to nedám
Bez tebe se nikam nevydám...
- Skvělý. - Co tu děláš?
Něco odpadlo, přijel jsem o pár dní dřív.
Asi jsem řekl něco...
Nechoval jsem se...
Ublížils mi.
Fakt jsi mi ublížil.
Promiň.
Tys nepil.
Co říkáš?
Žes nepil. Poznám to.
Nepil.
- Musím zpátky na zkoušku. - Jo.
Můžu se dívat?
Jo.
Sejdeme se doma.
Počkám na tebe a odvezu tě.
- Počkej na mě doma. - Dobře.
Jak to myslíš, že nebudu zpívat?
Najali na poslední chvíli toho cápka
a nic mi neřekli.
Taky jsme to zažili.
Víckrát.
Jo.
Nedodal jsem, co jsem slíbil.
Dobrý je,
že umím hrát na kytaru. Jdu do toho.
- Jdeš do toho? - Jo.
Kde jsou odposlechy? Já to neslyším.
Tenhle reprák?
Je to pro mě čest.
Pro mě je to čest.
Jsi dobrej. Bude to sranda.
- Doufám. - Jo.
Kdo byl málem zpěvák?
Že jo?
Pamatuješ si, co říkal Paul?
Paul Anka mi řekl, že mám víc talentu
- než Frank. - než Sinatra.
Musíš to říct přesně!
Víš, co mu Paul Anka řekl?
- Co? - Řekl mu:
„Poodjel byste s tím autem, abych sem mohl zaparkovat?“
No tak dobře.
Holčičko.
To je síla.
Ceny Grammy.
Ahoj, vespolek.
Tady je.
Je ti dobře?
- Cože? - Je ti dobře?
Je ti dobře?
- Je mi skvěle. - Fakt?
Jasně.
Musím tam jet dřív.
Ale ukážou mi, kde sedíš.
Pak tam hned přijdu.
Nechci prošvihnout udělování.
- Hrajeme těsně předtím. - Fajn.
- Vypadáš skvěle. - Ty se tváříš divně.
Jo? Už ne.
Je úžasný, že tě dneska uvidím hrát
a zpívat.
Jacku, máš neuvěřitelnou sbírku
gramodesek.
Vem si z ní, co chceš. Je tvoje.
Vem si, co chceš.
Mám si vzít, co chci.
Ať neříká dvakrát.
Myslela jsem, že má zpívat.
Proboha.
Už to skončilo?
- Jsi v pohodě? - Jo.
NEJLEPŠÍ NOVÁČEK
Nominováni jsou...
Tady?
Posaď se.
- Je ti dobře. - Chtěl jsem jít na záchod,
- ale hnali mě sem. - Narovnej si nohy.
- Musím na záchod. - Dej si sem nohy.
Už to vyhlašujou. Buďte zticha.
A vyhrává...
To je napínavý.
Paráda.
Ally!
Panebože!
Úžasný!
- Co se děje? - Vyhráli jsme!
- Proto všichni... - Jo!
Ally!
Kam jdeme?
Zůstaň tady. Běž si sednout.
Posaď se.
Počkám tady.
Moc děkuju! Moc ti to sluší!
Páni!
Nemůžu uvěřit, že tu cenu držím.
Děkuju mému manažerovi Rezu Gavronovi.
- Díky, že mi věřil. - Tys vyhrála?
Že mě vytáhl zpoza klavíru a postavil mě na pódium.
Tys vyhrála?
Děkuju mému manželovi Jacku Maineovi.
- Mám jít nahoru? - Miluju tě.
Vždycky jsem chtěla zpívat na velkém pódiu
a díky němu tam jsem.
- Dnes večer je tu zábava. - Jo.
- Já... - Ty vole.
Hele!
- Ještě jsem ti nepoděkovala... - Viděla ses tam?
Ano.
Začala jsem zpívat s tímhle úžasným mužem
a budu s ním zpívat do konce života.
Jo.
Mám štěstí, že se pohybuju mezi tak úžasnými muzikanty.
Splnil se mi sen a chci ostatním vzkázat:
Věřte si a nevzdávejte to.
protože na pódiu se najde místo pro každého.
- Do prdele. - Hezký večer.
- Asi jsem se počůral. - Otoč se.
Mohl by ses...
To je pěkný vystřízlivění.
Vemte ho nalevo do sprchy.
Ally, vrať se tam.
- Nalevo, tati. - Jasně.
- Vrať se tam! - Oni ho zvládnou.
Já se o něj postarám.
Tohle mojí dceři nedělej!
Jsi normální?
Nech ho!
Sakra! Bacha na hlavu.
Bacha!
Bobby tě odveze.
Máš číslo na Bobbyho?
Jacku, musíš si sednout.
Aby ses neudusil.
Asi jsem trochu přebral.
- Jste v pohodě? - Jo.
Je v pohodě.
Každý má deník.
Podíváme se na domácí úkol.
Chtěl jsem, abyste napsali tři věci.
- Ahoj, Jacku. - Pardon, jdu pozdě.
Nesmíš chodit pozdě.
Chápu. Pardon.
Kde máš deník?
- Na pokoji. - Ne.
Posaď se.
Takže nikdo nebude chodit pozdě.
Fajn.
Chceš nám něco říct?
Jsem vděčnej,
že tu jsem,
a pokusím se to zvládnout.
Jsem Jack. Alkoholik.
Jacku.
Závislej na práškách.
Je to všechno moje chyba.
Takovou moc nemáš, tati.
Sněz si večeři.
Ani nevím, co jím.
Dej si ovoce.
Kolikráts mi vynesl klavír po schodech?
Kolikráts tam seděl, když jsem skládala?
- Vždycky. - Tak vidíš.
Za nic nemůžeš.
Jsi nejlepší na světě.
Jak jste tu dlouho?
Dva měsíce.
Dá se to vyléčit?
To přece víte. Co je pryč, je pryč.
- Nevím, co vám je. - Mám tinitus.
- Tinitus se nedá vyléčit. - Jo.
Jen slyším ten tón.
Zvonění.
- Já nosím sluchadla. - Já vím. Proto jsem se ptal.
Já jsem přesvědčenej,
že se to stalo, když jsem byl mladej.
Otec měl starej gramofon Victrola.
Když jsem byl malej, akorát se mi tam vešla hlava.
Rád jsem tam strkal hlavu.
Miloval blues.
Byli jsme pořád jen spolu.
Brácha byl pryč a snažil se něco dokázat.
Vzal jsem jeho pásek, uvázal jsem ho kolem větráku
a pokusil jsem se oběsit.
Ale ten blbej větrák se vyrval ze stropu.
Pěkně mi to rozseklo čelo.
To mě štvalo víc, než že se to nepovedlo.
A on si toho ani nevšimnul.
Ten vůl si toho ani nevšimnul.
- Byl opilý? - Jo.
Ten větrák se válel na podlaze asi půl roku.
Kolik vám bylo?
Ani ne 13.
Hezky voníš.
Ty taky a hezky vypadáš.
Plavu.
- Plaveš? - Jo, je tu bazén.
- To je fajn. - Jo.
- Super bazén. - Jo.
Jak se má Charlie?
Charlie je roztomilej.
Sedí takhle u dveří.
A čeká na páníčka.
Oba čekáme na páníčka.
Ještě tři týdny.
Vrátíš se, že jo?
Jak to myslíš?
Přijedeš domů, až tu skončíš?
- Ty nechceš? - Chci.
Jen mě to zajímalo...
- Kam bych jinam šel? - Nevím.
Jen jsem si říkala...
- Jacku... - Počkej.
- Proč ses na to zeptala? - Nevím.
Zajímalo mě, jestli půjdeš domů, když nepiješ.
Když jsme se seznámili, pil jsi, a teď nepiješ.
Nebyl jsem opilej celou dobu.
Já vím,
ale když jsme byli spolu, zhoršilo se to.
Je to v pohodě.
Jen mě to zajímalo.
Cokoli chceš, je v pohodě.
Cokoli chci? Chci být s tebou.
- Proto jsem tady. - Dobře. Já vím.
Chci, abys byl šťastnej.
Dělám na tom.
Chci tebe.
Něco jsem přivezla.
Chci vědět,
co to je.
Má láska.
Schováváš milostný písničky?
Ne...
Neschoval jsem ji.
Napsal jsem to, když jsme byli doma.
Vytrysklo to ze mě na ten papír.
Dal jsem ti to tam
a říkal si, že to snad najdeš,
až budeš zase sama sebou.
Našla jsem to.
Hele...
Já...
Mrzí mě to.
To nic.
Nemohls za to.
Promiň mi to.
To nic.
Nemůžeš za to. Je to nemoc.
Ztrapnil jsem tě.
- Ztrapnil jsem tě. - Mně za tebe trapně nebylo.
Zachoval jsem se hrozně.
A tvůj táta...
Táta tě má rád.
Já vím, ale já...
- To nic. - Já vím, ale...
To nic.
Vymyslela jsem nejlepší řešení pro nás pro oba.
Jack by měl jet na turné se mnou.
Začneme duety. Vím, že bude schopen hrát.
To nepřipadá v úvahu.
Dělá teď na muzice jako nikdy dřív.
- Zase se slyší. - V žádným případě.
Jacka na turné nevezmeš.
Rozumělas mi?
Pokud to nejde,
tak to turné zruš. Nevím, co jinýho ti říct.
Kdybysme měli lepší název, tak jsme to možná dali.
Možná to bylo tím, že jsme byli duo otec a syn.
Takovejch moc není.
Moc dobře to každopádně nevypadalo.
Nemohl jsem za to, že jsem v celým tom státě
nesehnal lepšího kytaristu.
Kde to je?
Tady.
Díky, žes mě odvezl.
Nemáš zač, Jacku.
Když jsem...
Jak jsem říkal,
že jsem ti sebral hlas.
Tys byl moje modla, ne táta.
Co to bylo?
Chci, aby sis něco poslechl.
To, cos hrála, znělo parádně.
- Díky. - Jsem rád, že to slyším.
Já měla nádhernej výhled na tebe a Charlieho.
Tolik týdnů jsem slyšel jen v duchu, tak je fajn to slyšet doopravdy.
- Je to krásnej text. - Ve skutečnosti.
Mám to zahrát?
Já věděl, že mi o to řekneš.
Vstal z mrtvých.
- Promiň. Čekáš tu dlouho? - Ne, Jacku.
Ally není doma.
Domluvili jsme se, že tu na ni počkám. Můžu?
Jasně.
Na.
Díky, že ses o ni staral, když jsem byl pryč.
Pro ni cokoli.
Říkala mi o těch koncertech v Evropě.
To je výkon hned takhle na začátku.
Mně to trvalo nejmíň deset let,
- než jsem se podíval za oceán. - V létě 2004.
Fakt jo?
Nejsme kamarádi.
Kdyžs byl pryč, zachraňovali jsme, co se dalo
po tom, cos jí provedl.
Bylo to o fous.
Málem jsi jí zničil celou kariéru.
Chápeš to?
Ona ti to nikdy neřekne.
Moc tě miluje.
Je všem pro smích, že se nerozvedla.
Je to trapas.
Můžeme si upřímně říct, že je jen otázka času,
než to zase vyměníš za něco ostřejšího.
Až se to stane,
nechci, aby byla s tebou.
Ahoj.
Mám dobrou zprávu.
Jo?
Do Evropy nepojedu.
Zrušíme zbytek turné a budu tu celý léto.
Že je to skvělý?
Co se stalo?
Nic.
Deska se tak líbí a tak se jí daří,
že toho chtěj využít
a nahrát další.
Rez je nadšenej, bude to skvělý.
Dneska mám poslední koncert.
Bude to ve velkým stylu ve Foru.
Paráda.
Jo.
Nechceš jet se mnou?
Zazpíváme si „Mělčinu“.
Fanoušci budou šílet, až tě uviděj.
No tak, kovboji.
Proč ne? Tak jo.
Jo?
Fajn.
Pošlu pro tebe auto.
Až tam budu.
Přijedu za tebou.
Tak za chvíli.
Co je?
Jen jsem tě chtěl ještě vidět.
Pa, puso.
Pa.
Pojď sem, Charlie.
Pojď.
Děkujeme, že jsme všichni tady.
Opatruj dnes večer všechny tanečníky i kapelu.
A mýho muže Jacksona.
Jsme hrozně rádi, že tu bude s námi.
Bude to krásnej večer.
Jsme ve Foru v L. A. Jdeme na to.
Proč jsi to udělal?
Je tady?
Není.
Není?
Zahrajeme „Mělčinu“ i tak.
Kytara je tamhle. Zůstane to stejný.
Cože?
Kytara je tamhle. Zahraje se to stejně.
Obě sloky.
Asi to na něj bylo moc.
Pošli někoho k nám domů.
Hned to udělám.
Mám 15 vteřin.
Na mělčině
Jsme teď daleko od mělčiny
Zatleskejte mému muži Jacksonovi!
Zůstanu tu, jestli chceš.
Tuhle v baru někdo začal zpívat jeho písničku.
Hrajou ho teď všude.
Nejdřív mě to štvalo.
Nevím proč.
Asi mi připadalo,
že ho přece nemůžou doopravdy znát.
Nevědí, jakej byl doopravdy.
Ale pak se něco změnilo.
Začalo mě to uklidňovat.
Že to všechno nebylo nadarmo.
Poslední, co jsem mu řekla, byla lež.
Poslouchej mě.
Nemůžeš za to.
Prostě nemůžeš.
Víš, kdo za to může?
Jack.
Tak to je.
Nikdo jinej.
Ani ty, ani já.
Jen Jack.
Já si to pořád...
...omílám v hlavě kolem dokola.
Jack říkal, že hudba je v podstatě o 12 notách v oktávě.
Dvanáct not pořád dokola.
Je to pořád stejnej příběh.
Pořád dokola.
Navždy.
Umělci ukazujou světu,
jak těch 12 not vidí oni.
To je všechno.
Líbilo se mu, jak je vidíš ty.
Pořád mi říkal:
„Líbí se mi, jak je vidí, Bobby.“
Dobrý večer, jsem Ally Maineová.
Děkuju, že jste dnes večer přišli uctít mého manžela.
Napsal pro mě písničku.
Ráda bych mu ji dnes večer zazpívala.
S vaší pomocí to snad dokážu.
Děkuju.
Vážně.
Děkuju.
Kéž bych se
S tebou rozloučila
Řekla bych ti, co jsem chtěla
Nejspíš bych i zaplakala
Kdybych věděla
Že je to naposled
Srdce bych si rozlomila
A kousek tebe si schovala
Nechci cítit jiný dotek
Nechci zažehnout jiný plamen
Nechci už žádný polibek
A žádné rty ať nešeptají moje jméno
Nikomu už nedám své srdce
Nikomu cizímu, to ne
Ať další den už nezačíná
A slunce nikdy nesvítí
Nikdy už
Se nezamiluju
Nikdy už se nezamiluju
Když jsme se potkali
Nevěřila jsem, že se zamiluju
Nevěřila jsem
Že skončím ve tvé náruči
Budu předstírat, že to není pravda
Miláčku, že jsi odešel
Můj svět se totiž točí dál
Já však stojím na místě
Nechci cítit jiný dotek
Nechci zažehnout jiný plamen
Nechci už žádný polibek
A žádné rty ať nešeptají moje jméno
Nikomu už nedám své srdce
Nikomu cizímu, to ne
Ať další den už nezačíná
A slunce nikdy nesvítí
Nikdy už se nezamiluju
Nechci to s nikým jiným zažít
Musíš to být jen ty a já
Nepromarním ani chvíli
A nikomu jinému nedám
Tu lepší stránku svého já
Radši na tebe budu čekat
Nechci cítit jiný dotek
Nechci zažehnout jiný plamen
Nechci už žádný polibek
A žádné rty ať nešeptají moje jméno
Nikomu už nedám své srdce
Nikomu cizímu, to ne
Ať další den už nezačíná
A slunce nikdy nesvítí
Nikdy už se nezamiluju
Už se nezamiluju
Už nikdy
Už
Nikdy
Se nezamiluju
ZRODILA SE HVĚZDA
NA PAMÁTKU ELIZABETH KEMPOVÉ
Překlad titulků: Veronika Sysalová