КРУТІЇ
Туркі! Де мій браслет?
-Звідки я знаю? -Ти її бачив?
-Нащо шукати тут? І стукай. -Боже!
Мамо! Будь ласка, підійди сюди.
Дивись. Хіба тут не занадто вільно?
-Ні, люба. -Упевнена, що не занадто?
-Швидше. Нам ще їхати. -Парфуми!
-Не зважай. -Досить трелей, і покваптеся!
-Обережно! -Не хвилюйся.
-Покваптеся! -Будь терплячим.
Зараз не час для трелей. Нам довго їхати.
-Боже! Вони виводять трелі! -Поїхали.
І ні про що не думають! А я тепер мушу їхати 100 кілометрів.
-А ти чому ще не готовий? -Я… Майже.
-Рухайся! -Я хочу пити. У мене спрага.
Уперед, Сауде.
-Сауде! Ну ж бо, поквапся. -Так?
-Гей. -Привіт.
-Мені хтось допоможе? -Наступне весілля твоє!
Так… Ні.
-Мати! -О господи!
-Чому ти такий неспокійний? -Мені треба до вбиральні.
-То йди, а тоді швидко збирайся. -Гаразд.
-Швидше, і поклич їх. -Добре.
Мамо! Де мої штани?
Зачини двері!
Ходімо. Треба вже їхати. Покваптесь.
-Що? -Ти бачив мої штани?
Які штани? Звідки мені знати?
-Що ти загубив? -Мої штани.
Отакої! Ти навіть не вдягнений?
У цьому домі немає приватності. Боже!
-Швидко! Годі виводити трелі! -Мамо!
Мамо, я не можу знайти мій браслет. Іди допоможи мені.
Навіть у день мого весілля мене не розуміють!
Мамо, я знайшов мої штани.
-Я вдягаюсь. -Не забудь сказати чоловікам.
І чому це моя вина? Хтось може мене замінити?
Рухайся.
Гаразд. Добре, тату.
Це вживане авто… чи нове?
Виродок!
-Їдь, їдь! -Де Файсал?
Він іде. Ну ж бо, їдь!
Стій!
Я сказав, зупинись!
Покидьку!
Хтось, допоможіть!
Іди сюди! Я тебе дістану!
Злодій!
Ловіть його! Він злодій!
Файсале, дай мені руку, швидко!
Виродку!
Зупиніться!
-Файсале, дай руку, швидко. -Іди сюди!
-Зупиніться, і я сяду. -Стійте!
-Підійди ближче! -Допоможіть!
-Ну ж бо! -Ні, не пригальмовуй.
Їдь далі. Тисни на педаль.
Злодії! Там!
Сучі сини!
Я бачив твоє обличчя, козел!
-Гей! Що ти робиш? -Я вам покажу!
Це не тобі, а хлопцю позаду тебе.
Не сповільнюйся. Продовжуй їхати.
Зупинись, виродку!
-Гальмуй! -Швидше, швидше!
Іди сюди! Я тебе дістану.
Дай мені руку, Файсале. О боже!
Ми тебе зробили!
Тисни на газ, Єгіє.
Коробку заклинило.
Він наближається. Швидше!
-Куди зібрались? -Їдь!
-Він близько. Тисни на газ. -Куди це ви?
Чому ти на мене дивишся?
Вибач, друже.
Я тебе піймав! Іди сюди, козел! Не рухайся.
Я казав, що дістану тебе.
Ти змусив мене бігти за тобою!
Хочеш побігати? Не рухайся.
-Я його тримаю. Він зв'язаний. -Іди в дім.
Він готовий до арешту. Усе добре.
Ти міг би приїхати раніше?
Нам довго їхати. І я займаюсь гостями.
Не звинувачуй мене.
Так.
Гаразд, не зважай.
Нічого. Я впораюсь.
Тату, не зупиняйся перед дверима.
Тату, не перед дверима. Проїдь трохи вперед.
-Досить. Ми вже на місці. -Рухаймося.
-Тату, проїдь уперед. -Ми спізнились. Виходьте.
-Боже! -Швидше.
-Рухайтесь. -Скажи їй виходити.
-Ну ж бо. Проїжджайте. -Покваптесь.
-Терпіння. -Я батько нареченої.
Ось наречена. Дай нам спокій.
-Мої вітання. -Давай.
Ходімо.
Прив'яжи його до сидіння і приходь.
Не рухайся, гаразд?
Я нікуди не піду.
О боже! Будь він проклятий!
Я казав йому тримати мене за руку.
Його рука вислизнула з моєї.
Я тепер навіть не знаю.
Заспокойся.
Ти сказав це вже сім разів.
Бо я його не штовхав. Я просто тобі пояснюю.
Що ми тепер можемо зробити? Хлопцю кінець.
Бідний хлопець, у нього немає сім'ї.
Він сяде у в'язницю. А ми… Нам треба їхати.
Яку в'язницю?
Якщо його допитають, він проговориться.
У них будуть наші імена, і тоді нам гайки.
О боже!
-Довгих років життя! -Як справи?
Ви дуже спізнились.
Ми побачили, що в нас украли колеса.
-Злодій, який їх украв… -Що!
Я його побив, зв'язав і привіз сюди до приїзду поліції.
-А далі? -Розкажи всю історію.
Він вийшов покурити траву і побачив злодія.
-Ні! -Так!
Аллах нам у поміч, Абу Мусле. Ці діти…
Чай готовий. Абу Мусле, бажаєш чаю?
-У вас є базилік? -Ні, але я принесу.
Дістань йому базилік.
-Дякую. -Я постарів.
-Довгих тобі літ, Абу Мусле. -Дякую.
Гаразд. Що нам робити?
Це ти в нас головний. Озвучуй план.
Так. Головний.
Гадаю, нам треба розділитися.
Розділитися? Ми й разом безпомічні, а якщо розділимося, і поготів.
Лише зараз. Нам потрібно прикрити всі виходи й входи.
Є тільки один вхід.
Власне… Це так.
Слухай. У цій першій місії я даю тобі лідерство,
саме в цій місії.
Отже, я лідер, за яким ти підеш?
Я наказую тобі бути виконавчим лідером.
Дивись.
Нам потрібно змішатися з гостями.
Але ми не виглядаємо, як вони.
Так. Мені наше вбрання теж не подобається.
Ні, твоє нормальне.
Але я виділяюсь. Я вдягнений не так, як вони.
-Може, слідуватимеш плану? -Тихо! Гаразд, добре.
-Стій тут. -Добре, іди. Не будь злим.
Вітаю. Так.
Що це на тобі?
Ти сказав, треба змішатись. Я змішуюсь із офіціантами.
Гей, поглянь на мене. Змішатись у цьому? Це парча.
Ти привертаєш до себе увагу.
А як, на твою думку, ти виглядаєш із цим шарфом?
Я орендував її у хлопця на вулиці за 50.
Ти заплатив 50 ріалів? Я вирахую це з твоєї долі…
-Подавай каву. Швидше. -Так. Звісно.
Іди сюди.
Що?
Хоч би ти цим отруївся!
Ідіот!
Припиніть, негідники! Досить!
Злодій!
Нехай Аллах тебе покарає, злодію!
Ідіть геть! Досить!
Припиніть. Кажу вам, ваше покоління гниле.
Із цукром чи без?
Там базилік.
Я його не люблю.
Ні. Там базилік.
-Тату? -Це не я.
-Тату! -Що таке…
-Може, принести кави? -Тату!
В ім'я Аллаха. Нехай пробачить мені Аллах.
Тату?
Не турбуй свого батька.
Благослови його, він…
Чому ти тремтиш?
Ні, усе гаразд.
-На здоров'я. -Тату!
-Перепрошую. -Будь ласка.
Так? Що сталося?
Там базилік. У нього є базилік. Хочеш?
І тому ти перервав мою розмову? Я не хочу.
У нас є базилік. Нічого. Ідіть.
-Він не хоче? -Дякую.
-А ти? -Ні, дякую.
-Хай щастить. -Сядеш?
Ні.
Привіт.
Ти мене налякав, малий.
Привіт, малий…
-Не смішно. Геть не смішно! -Гей!
-Боїшся? -Не смішно!
Я не боюся. Покласти на тебе?
-Це не смішно. Ні. Не смішно. -Так смішно.
Тихо. Ані слова. Якщо говоритимеш, я її відпущу.
Це не смішно, малий. Я вже казав.
Бачили, як ми його налякали?
-Так. Він так кумедно виглядав. -Ми його зробили.
Файсале.
Ну ж бо.
-Що ти тут робиш? -Швидко.
Ну ж бо, швидше. Виходь.
Ідіоте! Вийшов би, якби міг. Не бачиш?
Ну ж бо, відчини двері. Доки ніхто не прийшов.
Ні.
Чому ні?
Вибачись.
-Ти серйозно? -Так, серйозно.
Скажи «вибач».
Вибач, що образив. Відчини двері.
Це перше вибачення.
Потрібне ще одне.
За що?
Під час відпочинку.
Що тоді сталось?
Хочеш, щоб я обговорював це зараз?
Просто вибачись. Скажи «вибач». Два склади. «Вибач».
Прошу приєднатись до бенкету.
Заходьте всередину, будь ласка.
Швидше.
Мої вітання з приводу їхнього весілля, Абу Мусле.
-Дякую. Благослови Аллах. -Звісно.
Хочеш привести «твого хлопця», щоб він повечеряв із нами?
-Крадія? -Так.
-Серйозно? -Покепкуємо з нього трохи.
Вважай це зробленим. Туркі.
Вибач. А тепер відчини двері.
Назви мене на ім'я.
Зараз не час, негіднику! Відчини двері!
Ну, гаразд. Залишайся.
Що ти робиш?
Просунь руку й відчини двері.
-Добре. -О господи!
Гей!
-Куди ти йдеш? -Вибач.
Ходімо.
Відв'яжи його від сидіння.
Чекай. Тільки не розв'язуй йому руки.
Скажи нам, крутію. Тобі подобається ситуація, у якій ти опинився?
Люди досі крадуть колеса?
Цей краде. Він з нами шість годин.
-Отакої! -Його руки все ще пахнуть гумою.
-Ти полагодив колеса, так? -Так, майже.
Отже, тебе, мабуть, дуже приваблюють
вантажівки із шістьма колесами!
-Він має тарілку? -Так.
Не розв'язуй його.
Їж зі зв'язаними руками.
Хутко, як підрозділ «Блискавка».
Знаєш, чому?
Бо ці руки тобі відріжуть.
Відріжуть! Це закон шаріату.
У тебе не буде рук.
І тоді ти плазуватимеш, як змія.
Наскільки я знаю…
тепер уже не… не відрізають… не відрізають руки.
Ти його адвокат, чи що? Ми це знаємо!
Займися своєю роботою.
Скажи мені, злодію, чому ти крадеш колеса? Мої колеса!
Як ти дізнався, що я — адвокат?
Він адвокат?
Я вчився на юридичному.
Чесно кажучи, ви всі помиляєтесь.
Помиляємося? Цей хлопець крав у нас на очах!
Він вкрав наші колеса. І ми помиляємося?
Можливо, він і вкрав ваші колеса.
Це злочин. Його посадять на кілька років.
А тоді випустять.
Але ви, хлопці, його викрали.
Викрали його?
Ми побачили його перед моїм авто.
Ми про нього подбали. Ми його годуємо. І ми його викрали?
У нього і родина.
Тож, можливо,
вони судитимуться з вами за компенсацію…
Компенсацію шкоди… фізичної шкоди…
Він міг у вас померти.
І тоді це… Це… Ненавмисне вбивство.
Правильно.
Абу Мусле, що нам робити?
Треба його розв'язати.
Розв'язати, справді?
Так, тату. Розв'яжемо його.
Не поспішай. Трохи подумаємо.
-Просто розв'яжімо його. -Ще радитеся?
Ми не в джунглях!
У нас є закони… Це програшна справа.
З кожною хвилиною ваша провина збільшується.
Так. Досить уже. Розв'яжімо його.
Розв'яжи його.
-Розв'язати? -Я лише посланник.
Я тільки передав послання.
Дякую за інформацію, адвокате.
-Ми цього не знали. -Тату.
-Що? -Вони тут.
-Скоро, дай Бог… -Нехай заходять.
Впусти їх.
-Абу Мухаммад тут. -Мухаммад?
Добре, що ми поки не почали їсти.
Перепрошую. Я…
Іди сюди. Куди ти?
Якщо ти поворухнешся, я їм скажу, що ти мій спільник.
Він іде.
-Вітаю, Абу Мухаммаде! -Вітаю.
-Дякую. -Я бажаю їм усього найкращого.
Дякую. Це батько мого зятя.
-Вітаю. -Абу Мухаммад.
-Вітаю. -Абу Мусле, мій сват.
-Дуже приємно. -І мені.
-Вітаю. Ласкаво прошу! -Вітаю. Як справи?
-Ласкаво прошу. -Приємно познайомитись.
-Дуже приємно. -Невимовно радий.
-Де він? -Той, що в піжамі.
Гассане, ходімо.
Не йдіть так швидко. Постій.
-Ні… -Я розлучусь із матір'ю Туркі, якщо…
-Я присягаюсь… -Прошу…
…якщо ти не залишишся на вечерю.
-Добре. -Так не можна.
-Будь ласка, сідай. -Дякую.
-Саме вчасно. -Сідай.
-Ні. Я. -Сідай.
-Я стоятиму на сторожі. -Дякую.
-Прошу, пригощайся. -Добре, дякую.
-Їж на здоров'я, дорогий. -Дякую.
-Твій візит — честь для нас. -Взаємно. Яке чудове м'ясо.
Це все завдяки Абу Мусле.
Дуже добре ягня.
-Неймовірне. Будь благословен Аллах. -Це найкраще з найкращих.
-М'ясо таке ніжне. -Так, і справді.
Таке світле, що можна сплутати з птицею.
Ви дуже щедрі. Дозволили злодію сидіти з нами.
Не тільки злодію, але й адвокату теж.
Вони сидять разом.
Дивовижно.
Ти адвокат?
-Адвокат крадія. -Ні. Хто сказав?
-Можна води? -Так.
Ти щойно казав, що ти адвокат.
Ні, я не…
Передай мені тахіні.
Я такий самий, як інші хороші громадяни.
У тебе є офіс? Ми всі — хороші громадяни.
-Я… мій покійний батько… -Нехай покоїться з миром.
Він ходив до…
Твій батько був юристом?
Він бував у суді. А я ходив туди з ним…
Маєш освіту, чи це гобі?
Я… я трохи на цьому знаюся.
-Де твоє посвідчення? -Я Сауді.
Посвідчення юриста. Є?
-Маєш ліцензію на юридичну діяльність? -Маєш таку?
Так… Звісно.
Так. Він сказав, що це ненавмисне вбивство і викрадення.
-Хто? Ти? -Він так сказав.
-Юрист. -Ні.
Я просто спілкуюся за вечерею.
Він бурмоче весь вечір, попереджаючи й лякаючи нас.
Сказав, що нас судитимуть.
Він сказав, що наша провина збільшується щосекунди.
-Ні. Щохвилини. -Він сказав розв'язати його.
Сказав, що ми злочинці.
-Він це казав. -Так.
-Щохвилини? -Так.
-Кожна хвилина проти нас. -Ні.
Він злочинець. Будь-де його покарали б.
Я тебе чую, і я з тобою згоден.
Якби ти зазирнув у моє серце,
ти побачив би, що я люблю і поважаю закон.
Як і всі ми. То ти йому співчуваєш?
-Ні! -Звісно, співчуваєш!
-Він сказав його розв'язати. -Так.
-Він сказав. -Так.
-«Розв'яжіть його. Це викрадення». -Ні.
І що ми — злочинці.
-Він це сказав? -«Убивство».
І що кожна хвилина проти нас.
Каже: «Розв'яжіть…»
-Ми — злочинці. -Так.
Він сказав «викрадення». Так?
-Саме так і сказав. -Ага.
Сказав, що це вбивство, а кожна хвилина…
Так.
Правда?
Таких, як він, треба бити плітями.
Це не твоя робота. Не торкайся його.
Як думаєш, чому ми тут? Тут безпека й порядок.
Ти не можеш його бити.
Я… На мене чекають батьки.
-Мої вітання, приятелю. -Дякую, приятелю.
-Нехай береже Аллах. -Амінь.
Вітаю. Багатства й потомства вам.
Дуже вдячний. Прошу.
Вибачте але фото вийшло… не дуже добре.
Ще раз, прошу.
Бути у вашій компанії — справжнє задоволення.
-Найщиріші вітання. -Дякую. Красно дякую.
Іди сюди.
-Мої найкращі побажання. -Дякую.
Що ти робиш?
-Розслабся. Я змішуюся з нареченим. -Змішуєшся?
Я знайшов Файсала.
-То ходімо заберемо його. -Надто пізно.
-Його піймали. -Ти такий…
І ти ще називаєш себе головним? У них твій друг.
Відійди в бік і слідуй за мною.
Я покажу, як це робиться.
Ходімо, покажеш мені, де він.
Де?
Тут поліція.
Можливо, нам доведеться вдатися до інших методів.
Потрібно швидко повернутись до автівки.
-Негайно. -Я не зрозумів. Поясни.
Частиною плану було прийти сюди і подивитись, чи є тут поліція.
-Чому ти… Ти боїшся? -Ні. Я не боюся. Я не дитина.
Просто йди до автівки.
Дякую.
Так щедро з твого боку, Абу Туркі. Дякую.
Чекай. Ти не можеш піти без десерту.
-У жодному разі. -Ще дуже щедро. Дякую.
Посидь. Без десерту ти не підеш.
-Чекай. Скажи мені, який план. -Плану немає! Ми рятуємось!
Рятуємось! Ми поїдемо на північ міста і…
Це геніально! Нам не можна тікати.
Він донесе, і нас заарештують.
О боже! Я не хочу до в'язниці. Я каюся, Аллаху!
Гей!
Де мій шарф?
-У будинку. -Де? Я щойно його купив.
Гаразд. Просто додай десять хвилин.
Я не можу чекати ані секунди.
-Добре… -Так, малий, досить.
-Іди грати! -Я не з тобою говорю.
Відвали, шибенику! Іди!
Я скажу моїй матері.
Скажи і матері, і батькові, і поліції! Забирайся звідси!
Що? Поліції?
Малий! Поліції не кажи, тільки батькові! Малий!
Хіба ти не кинув курити?
Ні, я… Сталося непорозуміння.
Маю на увазі…
-У чому справа? -Сюди.
-Не знаю. Це з жіночого залу. -Гассане.
Усім розійтися.
-Перевірте браму. -Дорогу.
-Відійдіть, хлопці. Рухайтесь. -Дайте дорогу.
Я брат нареченого. Усім розступитися.
-Дозвольте комусь перевірити… -Відійдіть.
Усім заспокоїтись.
Я не знаю, як він зайшов.
-Хто? -Хто?
Я говорив по телефону. Він зайшов, а я його не бачив.
Хто це?
Я його не знаю! Присягаюсь, я його не знаю!
Привіт, брате!
Тепер, дякувати Богові, ми тебе визволимо.
Їж лайно, виродку.
Чому ти мене штовхнув?
-Що? -Ти мене штовхнув!
-Годі! -Коли я штовхнув?
Хіба не бачиш, чим я заради тебе жертвую?
-Зараз не час… -А ти!
Що таке? Чому ти дав мені ляпаса?
-Ляпаса? -Заради тебе ж.
-Ані слова! -Ми можемо заспокоїтися?
Іди сюди.
Ми прийшли за тобою, ти, шматку лайна!
Ані слова!
-Розберуся з вами пізніше. -Чому пізніше?
Ми просто чекали…
Гей, ти! Ти намагаєшся нас переїхати?
Я заради тебе мусив вилаяти дитину.
Я мусив усіх вітати, щоб нас не викрили.
Ми жертвували… Чекай. Я вилаяв дитину!
Ми з тобою… Це був мій план!
Ні! Ти завжди… такий…
Ось, чому ви мене вже дістали. Дві найтупіші людини у світі.
-Тоді їдь. -То ось, як ти вчиниш?
Як невдячно з твого боку!
Раніше ти благав нас прийти тобі на допомогу.
Як по-дитячому. Ми тебе врятували. Подякуй нам.
Принаймні це ти міг би зробити.
Який безлад!
Увесь цей хаос через ящірку?
Принаймні ми її впіймали.
Ось, я його впіймав. Він був…
Іди сюди.
Як щодо ордеру на арешт?
-Що? -Ордер на арешт.
У нас є ордер. Ходи сюди.
-Іди сюди. -Я?
-Я подаю каву. -Моє ім'я є в списку?
Іди сюди.
-Якщо є… -Я подаю каву і чай…
-Так. Кава не завадила б. -Гаразд.
-Боже милосердний. -Але…
-Якщо коротко… -Неймовірно!
Сідай.
Дай мені цигарку.
ТОЙ, ХТО МАЄ КЛЕПКУ В ГОЛОВІ, ПОВИНЕН ЇЇ ВИКОРИСТОВУВАТИ
КРУТІЇ
П'ятий столик. Готово. Забирайте.
Швидше!
Хто це зробив?
Я з вами розмовляю. Я вас запитую.
Хто це зробив? Хто це був?
Це я, шефе.
Ти? Знову ти? Ходи сюди.
Це вже втретє за сьогодні. Невже я мушу тримати тебе за руки?
Вибачте. Це більше не повториться.
Досить! Досить слів.
Просто виправ це, негайно! Зараз!
Гаразд. Вибачте.
Саро, можеш іти. Я тебе заміню. Я все зроблю.
-Ні, усе гаразд. -Ні, я все зроблю. Іди.
-Ти впевнена? -Так. Упевнена. Іди.
-Дякую тобі. -Дякую.
Так. Найближча вільна дата — 7 квітня.
Столик бронюють за два тижні.
Генд.
Генд. Як у тебе справи?
Усе гаразд. Чому ти хвилюєшся?
Гаразд. На все добре. Дякую.
Слухай, який столик наш?
Спитай Муханнада.
Не хвилюйтесь. Вам усе сподобається.
Мене звати Муханнад. Я заступник менеджера.
Мені байдуже, хто ти. Мене турбує моє замовлення.
-Ти його принесеш? -Я перевірю.
-Уперед. -До ваших послуг.
-Муханнаде. -Привіт, Саро.
-Як ти? -Немає часу.
-Ти зарезервував столик? -Який столик?
Про який ми домовились.
Я зарезервував.
-Не хвилюйся. У тебе дев'ятий столик. -Дев'ятий?
-Найкращий столик для тебе. -Хіба його не бронювали?
Так. Але я їх позбувся.
Я роблю, що можу, із владою, яку маю. Але, прошу, Саро…
Замовлення не дорожче 2000 ріалів. Ми ділимо столики.
-Звісно. Вони навіть не… -Саро!
-Думаю, вони тут. -Справді?
-Ходімо. -Якщо тобі буде щось потрібно для…
Дивовижно!
Яка краса! Що за гарне місце!
Перепрошую, пане.
Добрий вечір. Як справи?
-Що? -Тут не можна паркуватись.
-Чого вам? -Ви повинні від'їхати, пане.
Переставте авто. Тут не можна паркуватися.
Вибач. Я про це подбаю. Дякую.
Добре, Саро.
-Саро! -Тату, тут не можна паркуватись.
Яке гарне місце! Хто ваш підрядник?
Ти дзвонив мамі?
Так, і вона вже в дорозі з твоїм дядьком.
Тату, прошу. Будь із нею люб'язним сьогодні і говори їй приємні речі.
-Щоб вона не засмутилась. -Я роблю це 20 років.
Вона нестерпна, і їй не догодити.
Сьогодні вона буде задоволена.
Бачиш того співробітника? Він відведе вас до столика.
-Дай ключі. -Ти їздиш на механіці?
Так, їжджу.
Ось, тримай.
Дивовижно! Яке гарне місце! Хто підрядник?
Яка краса. Добрий вечір.
Яка краса!
-Краса! -Вітаю.
-Ласкаво прошу. Ходімо зі мною.
-Сімейний сектор? -Перепрошую?
-Сімейний сектор? -Прошу, ідіть за мною.
Добрий вечір.
Столик посередині.
-Обережно! -Вибач.
Дивись, куди йдеш.
-Генд? -Так?
-Ти бачила мого батька? -Він за дев'ятим столиком.
-Я його не бачу. -Дев'ятий столик, там.
-Що таке? -Моя мама.
Нехай вона думає, що це влаштував тато, а не я.
-Як її звати? -Фавзія.
Вітаю. Ласкаво прошу.
На чиє ім'я столик?
Не знаю. Одну хвилинку, я подивлюсь, чи мій чоловік тут.
Ви пані Фавзія, правильно?
-Так. Як ви дізнались? -Ваш чоловік нас попередив.
Так, прошу. Дев'ятий столик.
-Він попередив? -Звісно. Прошу.
Як це — немає сімейного сектору?
Чесно кажучи, пане, так влаштований цей ресторан.
Сподіваюсь, вам тут сподобається.
Хоча б пару перегородок по обидва боки.
-Де… -Добрий вечір.
Ласкаво прошу. Відійдіть.
Дуже тобі радий! Прошу, сідай.
-Чудово. -Сідай.
-Я сяду. -Можна без пафосу?
Як ти? Що за прекрасні парфуми ти носиш!
Ти про це місце говорив?
Так. Як тобі воно? Поглянь на цей ідеальний стіл.
Так акуратно вирізаний. Краса!
І лампа змінює колір.
-Господи, дай мені терпіння! -Краса.
Забудь про лампу.
Невже ми сидимо разом із усіма?
Так заведено в шикарних місцях.
Що я можу знати про шикарні місця?
У шлюбі з тобою я ніколи не бачила таких місць.
Дивовижно! Яка краса! Чому ви тут стоїте?
Я тут, щоб допомогти вам із замовленням. Це меню.
-Спершу дайте їй. -Прошу.
-Тримайте. -Дякую.
У вас тут є шиш таук?
Муханнаде, як там справи?
Я матиму проблеми.
-Мені дуже незручно. -Чому? Що сталось?
Він хоче шиш таук. У нас його немає.
Якби я його не зупинив, він замовив би все меню.
Вітаю, Муханнаде.
Як сьогодні робота?
Усе гаразд?
Так. Усе добре. З поверненням.
Дякую.
-Чудово, що сьогодні так багато людей! -Так.
Муханнаде.
-Іди сюди на секунду. -Я?
-Кого ще тут звуть Муханнадом? -Звісно.
ПОЖЕЖНИЙ ШЛАНГ
Дев'ятий стіл. Вони тут?
Ти не почув?
Дуже важливі гості. Це батьки власника ресторану.
Я з тобою розмовляю!
Вони… скасували резервування.
Скасували?
-Вони скасували через похорон. -Похорон?
І ти не сказав? Я перервав свою відпустку.
Неймовірно!
-Дай я їм подзвоню. -Дев'ятий?
Вони тут.
Я щойно отримала замовлення від Муханнада.
То вони тут чи ні?
О! Дев'ятий!
Так, вони тут.
Муханнаде, дорогий, зосередься.
Це дуже важливо. Зосередься!
Так… Піду погляну, як вони. Можливо, їм щось потрібно.
Немає необхідності. Ми вже прийняли замовлення.
Ні, я спитаю їх ще раз.
Не потрібно, пане Каріме.
Ви щойно прийшли. Ви втомлені.
Чому ти в це втручаєшся? І чому ти тут?
Займися роботою.
Прошу, іди, Саро.
Господи, помилуй.
Чому він повернувся?
-Хіба він не у відпустці? -Нібито.
Нащо ти відмовив важливим гостям?
Я не знав, хто вони.
Бронь на ім'я власника.
Я думав про тебе і твоє ім'я, коли резервував столик.
Нащо ти йому сказала, що вони тут?
Не знаю. Я мусила щось зробити.
-Іди подивись, чого він хоче. -Ні. Не залишай мене самого.
Муханнаде, іди!
-Гаразд. Стій тут і… Гаразд. -Муханнаде!
Рухайтесь!
-Швидше! -Зараз зроблю.
Чому тарілки досі тут? Де офіціанти?
-Рухайтесь. Швидше! -Вибачте, шефе. Уже роблю.
Хоч би скільки ламп я вмикав, у домі однаково темно.
Тільки твоя присутність повертає світло в дім.
Ага, звісно.
Хіба ти не пам'ятаєш старі часи…
Вітаю. Я Карім, менеджер ресторану.
-Можу допомогти? -Так, прошу.
Принесіть замовлення швидше, щоб ми з цим покінчили.
-Дивовижно! Яке гарне оздоблення! -З радістю, мадам.
Вибачте, будь ласка!
Звідки цей стіл? А ця лампа?
Вона змінює колір.
Це все ваше.
Перепрошую. Я зараз повернусь.
Що це за їжа? Вона пересолена!
Вибачте. Я заміню це для вас.
Дякую.
Перепрошую. Дякую.
Шефе!
Слухай. Неси це до столу моїх батьків, швидко.
Це для сьомого столика.
Я знаю. Я для них теж зроблю.
Вони замовили годину тому!
Нехай батьки поїдять і підуть.
-Через тебе у нас будуть проблеми. -Іди.
Яка краса!
-Хіба це не забагато? -Смачного. Я до ваших послуг.
Що це? Хіба ми не замовили гриль?
Так. Де шиш таук?
Шиш таук
і цибуля на грилі в процесі приготування.
Благослови вас небо.
Вибачте, я мав про дещо подбати. На щастя, їжа вже тут.
Надіюсь, ви оціните.
Можливо, ще щось, пані?
Говоріть зі мною. Що з вами?
Чому б вам не сісти з нами?
-Ні, дуже вам дякую. -Перепрошую.
Я скоро повернусь.
Якщо буде щось потрібно… Перевірю гриль.
Я можу допомогти?
-Хто менеджер? -Я до ваших послуг.
Ми замовили годину тому.
Їжа досі не тут.
Не турбуйтесь. Зараз усе буде. Нагадаєте ваше замовлення?
Суші, сашимі і спагеті.
Вони прийшли після нас, і їм уже принесли їжу.
Будьте певні. Зараз усе принесемо.
Будь ласка, зачекайте ще трохи,
а десерт буде за наш рахунок.
-Не хвилюйтесь. -Гаразд.
Апельсиновий сік, як ви…
-Муханнаде. -Так.
Дай мені рахунки сьомого і дев'ятого столиків.
-Усе гаразд? -Будемо сподіватись, так.
Але, пане, перш ніж ви підете…
-Я мушу сказати вам правду… -Пізніше.
Ходімо зі мною, даси мені рахунки.
-Що ти робиш? -Я хочу їсти.
Буде видно твоє обличчя.
І що з того?
Підніматимеш нікаб заради кожного шматка? Не їж!
Що таке?
Він хоче рахунки сьомого і дев'ятого.
-Сьомого і дев'ятого? -Нам гайки.
-Я мушу зізнатись. Я не можу дихати. -Зізнатись у чому?
-Скажи йому, що система зависла. -Що ти робитимеш?
-Просто йди і скажи йому. -О Господи!
Дай мені скуштувати цього.
-Що саме? -Пасти.
Паста!
Що?
Хочеш тримати мене за руку на очах у людей?
-Тобі не соромно? -Вони всі тримаються за руки.
Я не хочу, щоб ти торкався моєї руки.
Не роби так перед усіма. У нас є дім, знаєш.
Це був звичайний дотик.
Ти не розумієш?
Не наближайся! Ганьба тобі.
Хай там як, дякую тобі. Ти взяв на себе всі ці клопоти.
Ми так давно не були в гарному місці.
Хочу сказати…
Ти заслуговуєш кращого, чесно.
Знаєш, якби ти був мені байдужий,
якби я тебе не любила,
я не прийшла б.
Чесно кажучи, наш дім без тебе…
темний і сумний. Ти — мати моїх дітей.
Ліхтар, який мені світить.
Що скажеш? Повернемося додому разом?
Сподіваюсь…
ми знову зможемо жити, як колись.
Сподіваюсь, усе буде добре, і ми знову зійдемось.
І ти міг би стати таким, як колись.
Абу Сара, якого я любила. Чоловік, який мене балував.
Усе гаразд?
Що ти зараз зробив?
-Нічого! -Ти зробив!
Підморгнув! Най тобі очі повилазять!
-Я не моргав! -Я бачила!
Можливо, це перець.
Я бачила. Не принижуй мене.
-Що ти таке кажеш? -Боже!
-Тихіше, прошу. -Господи!
-Молитись, щоб ти осліпнув? -Це перець.
Я щойно тобі повірила й пробачила тебе, і ти сказав, що став іншим…
-Заспокойся! -Мамо.
-Це схоже на троянду, я хочу спробувати. -Гаразд.
Не заспокоюсь. Я наступлю на своє серце.
Я тобі покажу. Моя любов до тебе, я розчавлю її своєю ногою.
Вітаю.
Це троянда.
Та, яку ви просили мене підготувати до цього особливого дня.
На знак подяки за любов.
Це… троянда…
Так.
І справді.
Квітка для моєї квітки.
Моя проблема в тому…
що ти знаєш шлях до мого серця.
Яка дурня!
Великий торт із патиками, які палають!
Кохання ось тут.
Так.
Так, правда.
З днем народження. Живіть 100 років!
Хто в біса прибрав ту золотисту квітку з торта?
За моїм задумом, вона була частиною конструкції торта.
Скільки разів я повинен це пояснювати? Що у вас в голові?
Що сталося, шефе?
Хтось прибрав золотисту квітку з торта.
На моїй кухні такого ще не траплялось.
Хто це зробив?
Я вас запитую.
Вона виглядала, як ця?
Вона виглядала точно так само, як ця.
Ні, ніхто не скасовував.
Ваші батьки тут, усе добре.
Я щойно в них був. Їм подали їжу, і вони щасливі.
Це, мабуть, непорозуміння.
Хвилинку, пане Сааде.
МУХАММАД ХАМБУЛІ
Так, пане. Я тут.
Схоже, ви маєте рацію, пане.
Резервування скасували. Мабуть…
Пане Сааде, повірте, це не некомпетентність. Ми…
Дайте мені шанс…
ПРАЦІВНИЦЯ МІСЯЦЯ САРА ХАМБУЛІ
ПРАЦІВНИЦЯ МІСЯЦЯ
САРА ХАМБУЛІ
Як справи, Саро?
Вибачте. Я вже йду на кухню.
Ні. Залишся. Ти мені потрібна.
-У них річниця весілля? -Ви про кого?
Або річниця весілля, або день народження когось із них.
-Я не знаю. -Але я не бачу в цьому проблеми.
Таке трапляється.
А турбує мене ось, що…
Як ти могла скасувати резервування важливих гостей?
Ти не скажеш, чи не так?
Гаразд. Піду спитаю в них сам.
Якщо це твої батьки, ти побачиш,
як охорона викине їх на вулицю.
Ні, пане Каріме.
Пробачте. Мені шкода.
Це справді мої батьки.
Розумієте, вони розлучаються.
І я придумала все це,
щоб звести їх разом.
Що стосується столика, я не знала.
Присягаюся. Інакше я не зробила б цієї помилки.
Це останнє, що я могла для них зробити.
Я прошу вибачення.
І вони помирилися?
Щось не схоже.
Моя мама вперта, а тато ще впертіший.
Я так не думаю.
Послухай…
Цього вечора їм бракує лише одного.
Шлюб — це співпраця.
Пари часто сваряться.
Сьогодні сваряться, завтра миряться.
Але вони завжди погоджуються щодо одного…
Їхньої дитини.
Тобто тебе.
Тобі потрібно сісти з ними за цей стіл.
Іди перевдягнись і сядь з ними.
Візьми відгул до кінця дня.
Справді, пане Каріме? Я можу йти?
Дякую вам.
Не дякуй мені зараз. Владнай усе, а тоді дякуй.
Чекай! Куди ти йдеш? Спочатку перевдягнись!
Так, дякую вам.
На що ти дивишся?
Дивись на свою їжу.
Добрий вечір.
Вечір добрий.
Що ти тут робиш?
Тато подзвонив і сказав, що хоче, щоб ми посиділи разом.
Ми давно не проводили час разом.
Але я застрягла в корках.
-Правда, тату? -Так. Це правда.
Ти мало що пропустив.
Як ви двоє?
Усе гаразд.
Ну ж бо. Починай їсти.
-Яке щастя, у нас знову добрі стосунки. -Продовжуй мене балувати!
-Тату? -Так?
Ви йдіть. Я скоро вас наздожену.
-Гаразд. -Візьми ключі.
Я розумію, що сьогодні я перетнула межу.
І все ж ви мені допомогли, тож…
Я хотіла б щиро вам подякувати.
Немає за що. Це наш обов'язок.
Подаси мені той папір із принтера?
Так, звісно.
Справді, я завжди буду перед вами в боргу.
Сподіваюсь, я зможу відплатити вам хоча б трохи.
Не турбуйся про це.
Як я казав, це наш обов'язок.
Ми тут — одна велика родина.
Це приносить нам радість.
Можеш поставити тут підпис?
Дякую. Звісно.
Тримай.
ПРИПИНЕННЯ ДІЇ ТРУДОВОГО ДОГОВОРУ
Це не благодійна організація. Це респектабельний ресторан.
Наші гості — порядні люди. І працівники теж повинні бути порядними.
Бачиш, де вона припаркувалась. Як необачно!
Прямо біля бордюру.
Нічого страшного.
Так далеко.
Ти старієш.
-А ось я… -Я не старий.
-Сюди. -Я досі молода.
Боже милостивий, прикрий свої ноги!
Ревнуєш?
Сідай. Чекай.
Чекай.
-Сідай. -Як шляхетно!
Я добре вивчив романтику.
Як це дивовижно!
Дивовижно!
Нехай Аллах тебе береже.
І тебе. І нехай ми ніколи не розлучимось.
Амінь.
ВИХІД
Я хочу тобі дещо сказати, але я боюся, що ти засмутишся.
Я маю твою прихильність. Як я можу засмутитись!
Ця їжа мене розчарувала, і я навіть не наїлася.
Хіба ти не бачила, як я заразом проковтнув тарілку пасти?
-Підемо в наш ресторан? -«Абу Сафаді»?
-Так. -Добрий вечір.
-Вечір добрий. -Вечір добрий.
То що? «Абу Сафаді». Хочеш?
Так. З радістю.
У них фалафель розміром із нирку.
-Троянда. -Ти це забула.
-Ось. Почепи це. -Я про неї забула.
Я хочу покришити її на мій фалафель і мою нирку.
Віддай мою троянду.
Поїхали.
Люди, дайте йому води!
Не хвилюйся. Усе буде добре.
Боже милостивий. Відчиніть двері…
Ми належимо Аллаху і до Аллаха повернемось.
Нехай Аллах тобі допоможе, най благословить його душу.
Най Аллах його пробачить і подарує йому милосердя.
Слава Володарю всього сущого.
-Пане! -Що?
-Най Аллах тебе винагородить. -Так.
-Ми з тобою. -Стривай.
Вибачте, будь ласка…
Прошу! Тільки родичі.
Я був із ним під час аварії.
Вибачте, пане!
Добрий вечір.
Вечір добрий.
Най Аллах тебе винагородить.
-Ми з тобою. Радий, що з тобою все добре. -Дякую.
Дякую. Мої співчуття, Рім.
-Хвала Аллаху, Володарю всього сущого. -Най Аллах тебе винагородить.
Я не знаю, як це сталося.
Це була воля Аллаха.
Він вимовив шагаду, і я лишався з ним до прибуття швидкої.
Нехай Аллах змилостивиться над ним.
Не противмося його волі.
Не противмося. Аллах вчиняє так, як воліє.
Нехай Аллах його пробачить і прийме його до раю.
Він був хорошим чоловіком. Він ніколи мене не підводив.
Він був вірним і чесним.
Він не тримав від мене секретів.
Най Аллах його пробачить.
Він був зразковим чоловіком.
Він усім посміхався. Усі його любили.
Хоч би куди він ішов, його любили. Він залишив тільки добрі спогади.
Він був вірним і чесним.
Я була єдиною жінкою, яку він знав.
-Як я без нього житиму? -Нехай спочиває з миром!
Хай спочиває з миром!
Я не знаю, як без нього житиму, без мого друга дитинства.
Як я без тебе житиму, Фахде?
Нехай Аллах його помилує.
Лікарю, де його речі?
У його дружини.
Вони в мене тут.
О, вони в тебе.
Але, Рім. Фахд дещо мені доручив.
-Що це? -Тільки хороші речі.
Ти останній, хто бачив його живим. Що він сказав?
Тільки хороше. Дозволь я їх заберу і поверну.
-Але скажи мені! -Пізніше. Зараз не час.
Не розумію. Що ти з ними робитимеш?
Повір мені, Рім. Зараз не час пояснювати.
-Але ти повернеш їх мені. -Дасть Бог.
Годі, дитя моє. Вшанувати мертвого — це поховати його. Почнімо.
Хвала Аллаху, Володарю всього сущого.
Аллах нас створив, Аллах нас і забере.
Нехай спочиває з миром.
Він, хто створив смерть і життя
Він може вас випробувати Щоб бачити, хто з вас кращий у діяннях
Він — Аллах Усемогутній
НУР
Який створив сім небес
Одне над одним
Бездоганних пропорцій…
НУР
В усіх творіннях Аллаха Ви побачите бездоганні пропорції
Наймилосердніший
А тоді дивіться знову й знову Ваші очі побачать…
Не візьмеш слухавку?
Ти не візьмеш?
Ні, пізніше… Зараз невдалий час.
Я відповім. Дай мені телефон.
Ні, ні. Я знаю цього хлопця. Це хлопець із пральні.
Я зателефоную йому пізніше.
-Краще, якщо ми відповімо. -Це все якийсь кошмар.
Я досі не осягнув. Упокоїть його душу Аллах.
-Нехай Аллах його пробачить… -Нехай Аллах його помилує.
Нехай Аллах його помилує і благословить своїм милосердям.
-Добрий вечір. -Вечір добрий.
У тебе є зарядний пристрій?
Він іноді працює, а іноді ні.
-Хочеш, щоб я спробував? -Не потрібно. Дякую.
Нехай Аллах його пробачить.
Боже, даруй йому кращу оселю,
кращу сім'ю і кращу дружину, ніж він мав на землі…
І змилуйся над ним.
Я: НАМ ПОТРІБНО ПОГОВОРИТИ. РІМ: ПРО ЩО?
Я: СКАЖУ ВДОМА. НЕ ТУТ.
Нехай Аллах його пробачить.
Це воля Аллаха.
Благослови тебе Аллах. Молися за нього.
Привіт, Сааде.
Амінь. Нехай Аллах його помилує.
Це воля Аллаха. Хвала Аллаху.
Нехай його пробачать.
Гаразд. Я надішлю тобі адресу.
Дасть Бог, читатимемо для нього ішу.
Амінь.
Якщо iPhone заблокований, але я не маю пароля,
є спосіб його розблокувати?
Немає, якщо не знаєш пароль?
А якщо його відформатувати, усі дані зникнуть, і він ввімкнеться?
Добре. Принеси голку, щоб відкрити слот для симкартки.
Я поясню пізніше. Просто принеси.
Рім?
-Хто там? -Це Рім?
-Хто там? -Я Хамад.
Привіт, Хамаде.
-У тебе все добре? -Усе гаразд.
-Тобі щось потрібно? -У нас усе добре.
Тобі потрібна вода? Або будь-що?
Ні, дякую.
До речі, ти знаєш пароль до телефона померлого?
-Що? -Пароль доступу до телефона Фахда.
Навіщо тобі?
Як я тобі казав, він доручив мені одне завдання.
Яке завдання?
Немає про що турбуватись.
Краще не обговорювати ці речі.
-Ти закінчив із телефоном? -Отже, ти не знаєш пароль?
Ні, не знаю.
Нехай Аллах полегшить біль нашої утрати.
А де телефон? Він мені потрібний.
Я майже… закінчив. Що там?
-Хамаде? -Так… Одну сек… Іду вже.
Хамаде?
Нехай Аллах тебе винагородить.
-Нехай милує його. -Амінь.
-І дарує йому рай. -Най Аллах благословить.
-Най утішить тебе Аллах. -Най він тебе винагородить.
ЖІНКАМ ВХІД ЗАБОРОНЕНО
ВВЕДІТЬ ПАРОЛЬ
Нехай Аллах мене пробачить.
ВВЕДІТЬ ПАРОЛЬ
ФАХД: ОНЛАЙН САЇФ: НАЙ АЛЛАХ ЙОГО ПРОБАЧИТЬ.
Боже мій!
Хамаде.
Нехай Аллах тебе благословить.
Нехай Аллах його пробачить.
ТАРЕК - АБДУЛ МУХСЕН ОСАМА - САЇФ - ФАХД
ФАХД ЗАРАЗ ОНЛАЙН
Господи.
Най Бог благословить пророка.
-Добрий вечір. -Вечір добрий.
-Заради Аллаха. Іди допоможи мені. -Так.
-Почнімо. -Заради Аллаха.
Усі ми зрештою там будемо.
Хвала Аллаху.
Нехай Аллах його пробачить.
Дивно! Як тут опинились окуляри?
-Поклади до його речей. -Так, секунду.
Одну хвилину.
Хвилинку.
Рім?
-Рім? -Хто там?
-Це Хамад. Дай мені телефон. -Телефон не в мене.
Ні, він у тебе. Він потрібен мені на п'ять хвилин.
Він не в мене. Хіба ти його не забрав?
-Покійний онлайн! -Що ти таке кажеш?
Дай мені його на п'ять хвилин.
Він довірив мені справу, яку я маю виконати заради нього.
Що він тобі довірив?
Благодійність, не варто й говорити. Усього на п'ять хвилин.
-Телефон не в мене. -Покійний спілкується в снапчаті.
-Він не в мене! -Ні, він у тебе.
Дай мені його на п'ять хвилин.
Рім. дай мені телефон.
Рім?
НУР
Рім?
Нехай Аллах тобі пробачить!
Рім?
НУР ДЗВОНИТЬ
ФАХД
Гей, друже!
Так.
-Так? -Дай мені ключі, щоб я зарядив телефон.
-Я тобі казав, зарядка погано працює. -Нічого, я впораюсь. Дякую.
Гей! Не можна вмикати запалення. Просто поверни перемикач.
Гей!
Гей! Мій автобус!
Гей!
Гей! Мій автобус!
Гей, приятелю! Автобус! Поверни автобус!
Гей! Автобус!
Швидше!
Ну ж бо.
Прокляття!
ФАХД
Повертай на зелене!
ФАХД
Нур!
Нур?
Зачекайте! Хто це?
Хамад.
Боже, що з тобою сталося? Це твій автобус?
Усе потім. Фахд тобі дзвонив?
Так. Але він дзвонив не на снапчат, як завжди, тож я не відповіла.
І на повідомлення не відповіла? Ти видалила чати?
Не відповіла. У чому справа? Де Фахд?
Добре. Не відповідай. Телефон у його дружини.
А якщо дзвонитиме інший номер?
Не знаю. Вимкни телефон або… зміни свій номер.
Всі мають цей номер. Що відбувається? Де Фахд?
Зараз не час. Прошу. Просто послухай мене.
Він дзвонить.
Дружина дзвонить.
Алло.
Навіщо ти дзвониш? Я закінчу з одягом і подзвоню.
Бувай!
-Я це владнав. -Владнав що? Що відбувається?
Слухай, не бери слухавку зовсім.
Ти маєш дещо знати…
Вона знову дзвонить.
Годі вже дзвонити!
Не дзвони! Одяг ще не готовий.
Ти мене дратуєш!
Годі вже! Зайнятий! Одяг не готовий!
Зайнятий!
Що?
Не дзвони мені!
Доси…
НУР
Рім! Телефон увесь цей час був у тебе!
Я його шукав.
Нехай Аллах буде з тобою… Я шукав…
Хай Бог його милує. Помолимось за нього.
Нам потрібні молитви.
Молитва за двох чоловіків і одну жінку…
Аллах — найвеличніший!
Хвала Аллаху.
Яке нещастя!
Його друг, який був із ним, лише зламав собі руку.
Шок був завеликий, він помер слідом за ним.
-Важко повірити! -Це життя.
Хай Аллах його милує.
Амінь. Чи ми підемо на похорон?
Ні. Ми вшанували його пам'ять. Нехай спочиває з миром.
Нам потрібно встигнути на літак. Нехай Аллах їх пробачить.
ДЕВ'ЯТНАДЦЯТЕ НЕБО НІЧНИЙ КЛУБ
Ти впевнений, що це той готель?
Так. Я впевнений. Що з тобою?
-А це що? -Мабуть, весільна вечірка.
-Який збіг! -Не сором нас.
І тому можна бути напівголими?
Дай людям спокій. Не дратуй мене.
Мені ця подорож одразу не сподобалась.
Ти мала б заохочувати нас зайти привітатись!
А, привітатись? Ось, чого ти хочеш!
Я з тобою жартую, Ум Сауд. Ти ревнуєш, га?
-Ходімо вже. -Ходімо.
Добрий вечір. Три ночі за рахунок будівельної компанії «Саад»,
на пана Халеда Аль Гануні.
Сніданок на двох людей. Номер 603.
Так, тільки на двох людей.
Ми з Ум Сауд тут у відпустці. А діти залишились удома.
-Добре. Благослови їх Бог. -Так…
Щодо карток-ключів, нам потрібні три штуки.
Вибачте, пане. Ми видаємо стільки ключів, скільки є гостей.
Гаразд. Я хотів би… Можливо, ви подарували б нам один додатковий.
Без проблем, пане. Секунду, я видам вам третій ключ.
Вибачте.
То що? Може, прогуляємось?
Підемо на вечерю або в торгівельний центр?
Спи. Підемо в гарний ресторан пізніше.
Тату, ми приїхали сюди не спати, прошу.
Зараз усе зачинено.
Тут усе зачиняють о восьмій вечора.
Тату, це в нашому селі, а не тут.
Ти припиниш нити, чи мені потрібно тебе ляснути?
Спи!
Ми щойно прибули після довгого перельоту…
Ми подолали більше 1800 кілометрів,
а ти хочеш, щоб ми пішли гуляти?
Але… Я голодний. Я хочу щось поїсти.
Хіба ти не їв у літаку?
Ти з'їв сендвіч твоєї сестри, потім твоєї мами, а тоді половину мого!
Я знову голодний.
Ти балуваний!
Хочеш їсти — з'їж тост чи щось таке.
Завтра буде працювати буфет.
Ми багато за це заплатили.
Сніданок входить у вартість номеру.
-А хто оплатив номер? -Він теж безкоштовний.
Хочеш розізлити мене перед сном.
Якщо не слухатимеш батька, не досягнеш успіху.
Гляди мені. Я не хочу, щоб сусіди чули, інакше ти постраждаєш.
Припиняй уже.
Це ж треба.
-Неймовірно. -Зануда.
Цінуй те, що маєш. Ми стільки летіли.
-Мамо? -Слухайся свого батька.
Дай нам спокій сьогодні. Лягай спати.
Якщо ти такий голодний, там унизу святкують весілля.
-Де? -На весільній вечірці.
Видай себе за гостя і повечеряй там. Знайди спосіб.
Ні. Хто тобі сказав, що це весільний зал?
Це дискотека…
Прокляття! Лягай спати, негайно!
Хлопче! Що з тобою не так?
Замовкни, або, присягаюся…
Я скину тебе з балкона.
Що це, як не весільний зал?
Весільний зал. Не заважай на цього ідіота!
Так. Правильно. Весільний зал.
Лягай спати. Негайно.
Присягаюсь, якщо ти вийдеш із номера,
я зламаю тобі ноги. Я кажу це дуже серйозно.
-Украй серйозно! -Не хвилюйся.
Покоління невдах.
Боже, допоможи мені…
Сердитеся?
Я починаю мою першу медичну подорож, і я хотів поділитись нею з вами.
Тому що ви сердитеся. Тож я поділюся своїми поглядами й цілями.
Так, у нас є вільні столики — сьомий і четвертий. Прошу, проходьте.
-Капітане… -Назад, будь ласка.
-Фото з капітаном. -Будь ласка.
-Абдалла зайнятий. -Одне фото…
-Назад, будь ласка. -Капітане, фото.
-Назад. -Я летів із Ріяда заради фото.
-Він зайнятий. -Пропусти. Це секунда.
-Капітане, ваша компанія чекає. -Я швидко.
-Це швидко. -Капітане.
-Так. Вітаю. -Ви найкращий гравець в Азії.
Дякую. Ні, прошу.
Уся Азія побачить жінок на фото… Краще відійдемо.
-Так. Сюди. -Ага.
Ось так. Давай.
Хвилинку.
Ваш гол у матчі проти Японії. Ви забили, наче вистрілили з гвинтівки!
Знаєш що? Тієї миті ми мали або програти, або виграти.
Майже готово. Ходімо.
Капітане Абдалло, нагорі всі чекають.
Ну ж бо, хлопче.
Пам'ятаєте, як тренер вас вивів?
Я пам'ятаю кожну мить кожного дня.
-Усі. -Легендарне повернення.
Пам'ятаю всі мої голи. Швидше. Ходімо.
Гей, хлопче. Роби вже фото.
Гаразд. Зараз.
-Давай. -Поїхали!
-Капітане Абдалло! Послухай! -Абдалла Буз!
-Абдалла Буз!
Абдалла Буз!
Ось так.
Дивовижно!
Капітане Абдалло?
-Капітане? -Іди сюди.
Ходи. Сьогодні ми розважаємося.
Гей!
Знову ти? Що тобі потрібно тепер?
Мене підхопив натовп, і я помилково опинився тут.
Що він тут робить?
-Ваш м'язистий друг. -Гаразд.
Чого ти хочеш?
-Фото. -Жодних фото. Забери телефон.
Прибери негайно. Поклади у свою кишеню.
-Ти хочеш фото? -Так.
Дай мені насолодитися. Пізніше ми зробимо тут мільйон фото.
Ти мене чуєш? Голосніше!
Цей козел! Неймовірно!
То скільки років хлопцю?
Йому 20 чи 19, десь так.
Гаразд, пане. Одну секунду.
Зачекайте. Ви заселялись лише з дружиною. Без дітей.
Так. Двадцять років у шлюбі, дітей немає.
Ну, знаєте… Таке буває…
Племінниця й племінник моєї дружини нам майже, як діти.
У цьому випадку, пане, це порушення правил проживання в готелі.
Ви не могли б просто…
Вибачте, пане.
Та що з вами? Ви все так ускладнюєте.
Весь час кажете про правила…
Це правила готелю, яких ми дотримуємося.
-Це ваше останнє слово? -Так, пане.
Прошу, пане.
Ви могли б перелічити нам послуги?
Усе це є в брошурі, пане.
Я не вмію читати… англійською.
Тут є і арабською, і англійською. Ви можете переглянути наші послуги.
Тут занадто дрібний шрифт.
Гаразд, пане. Я вам їх зачитаю.
Це 11:15, тобто момент, коли ви прибули на рецепцію.
Перемотайте вперед.
Гаразд, перемотую.
Ще трохи вперед.
Іще. Досить. Ось він.
Схожий на нього.
Можете повернути камеру, щоб побачити його спереду?
Ні, пане. У цій зоні лише одна камера.
І що це за зона?
Це клуб, пане.
-Що? -Клуб у нашому готелі.
Гаразд, заходь із ним усередину.
Пане, у нас є тільки ця камера.
Але ви не показали…
Ви чітко його бачите. Це ваш син чи ні?
Ні. Не він. Я не бачу його обличчя. Воно не чітке.
-Дякую. Гарного вечора. -Пане! Брошура, пане!
-Чого вам? -Та брошура, що арабською і англійською.
Із дрібним шрифтом. Ви просили зачитати вам послуги.
Усього хвилину тому.
-Ви хочете грошей? -Ні, пане. Яких грошей. Брошуру.
-Ви маєте на увазі гроші. -Пане… На все добре.
-Ви хочете брошуру? Ось вона. -Так.
Неймовірно!
Добрий вечір.
Вітаю. Ви резервували?
Я гість готелю.
Бронь номерів — це інше.
Я лише погляну одним оком.
Якщо мені сподобається, я зарезервую столик.
Вибачте, але, крім того, ви не дотримались дрескоду.
-Що? -Ваш одяг і взуття.
Я маю першокласне взуття й одяг. Усі від мене в захваті.
Ні, пане. Це неприйнятно для цього закладу. Такі наші правила.
Правила? Я знаю все про правила.
Ваш друг нагорі мені розповів.
Я знаю, що робити.
П'ятдесят? Тоді ми переглянемо правила?
Це респектабельний заклад. Перевдягніться, забронюйте столик і заходьте.
Повірити не можу!
Кажу вам… Скільки? 50? 100? 200? Я вам дам.
Так, скажіть йому, сестро.
Скажіть, що з моїм одягом усе гаразд.
Ми переглянемо дрескод, якщо ви заплатите за столик.
Без проблем. Я заплачу. Скільки?
-100? 200? 300? Не проблема. -1500.
1500 за столик?
Але в закладі поруч беруть менше. Чому у вас такі високі ціни?
-Ціна за столик починається від 1500. -І це логічно?
І я… Це безглуздо.
Ви або платите, або не заходите.
-Ви втратите клієнта. -Як забажаєте.
Гаразд.
Тобто…
Що я зможу робити всередині за 1500??
Що це включає?
-Я зможу… робити будь-що… -Столик.
Вітаю! Можете, будь ласка, сісти тут?
-Вітаю, пане. Що будете пити? -Що?
Що ви бажаєте випити?
Холодний напій. Содову.
У меню цього немає.
Витиснутий апельсин.
-Сік? -Так.
-З алкоголем? -Ні! Жодного алкоголю!
-Без алкоголю. Тільки сік. Добре. -Тільки апельсиновий сік.
Гаразд, народ. Ви добре проводите час?
Так!
Тоді зробіть так, щоб я вас почув! У нас особливий гість, Абдалла Буз!
Народ! У нас є особливий запит, ось там!
Уперед, крихітко!
Що це?
Це для мене?
Вам подобається?
Ні! Я сказав, без алкоголю!
Це не від нас. Це від того столика.
Хто це?
Той столик!
Хто?
Прокляття!
Уперед.
-Вітаю! -Вітаю, Абу Сауде!
Як добре тебе тут бачити!
Вітаю, Абу Туркі.
-Вітаю. -Привіт, Абу Туркі.
-Вітаю, Абу Сауде. -Вітаю тебе. Будь благословен.
Ти його не знаєш?
Здається, я десь його бачив раніше.
Як він може мене пам'ятати? Він занадто зайнятий розвагами.
Це наш друг із Шаркеї, якого ми бачили два дні тому.
-Точно! -Так!
-Той баламут! -Сідай. Наповнюй свою склянку.
-Ласкаво прошу! -Прошу пана.
Божого благословення. Отже, ти п'єш!
Ні, присягаюсь. Я це не п'ю, я це не їм.
-Не п'єш? Ага, звісно! -Присягаюсь.
Бачив його обличчя, коли ми його пригостили?
Так. Я все це бачив. Не потрібно було цього робити. Дякую.
Це відповідь на твою щедрість. Скромний подарунок.
Знаєш що? Ще не вечір. Ну ж бо.
Якщо буде Божа воля, ми тебе тут напоїмо.
Не варто вам більше витрачатись.
Який чудовий звук!
Заспокойтесь, хлопці.
-Що це? -Це камбоді.
-Салют! -Пий до дна!
Будьмо, приятелю!
-Ось так! -Ну ж бо, брате!
Не треба цього робити. Розіб'єте келихи.
Пий, брате.
Пий, Абу Сауде. Де ти, бро?
У тебе вся ніч, щоб нас наздогнати.
Я вже в гарному настрою. Мені не потрібно пити.
Ну ж бо, пий.
Я знаю цю пісню.
-Так. -Американська. Західна.
Боже мій!
Так!
Пий до дна!
Ось так!
Так!
-Добре. -Як весело!
-Так весело! -Він захворіє!
-Дуже добре! -Я відправлю тобі медичний тест-мазок.
Дуже добре, хлопці…
Так, приятелю.
Я тебе люблю, Абу Сауде.
Божого благословення, мій дорогий.
Без проблем.
Ти тут, а я… Що ти робиш?
У мене все гаразд.
Ага, тобі не подобається діджей.
Ахмаде? Скажи діджею, щоб поставив іракську музику.
Він любить сумні пісні.
-Чи ти не любиш сумні пісні? -Мені треба до вбиральні.
І ти залишиш мене самого? Просто послухай.
Як ти могла
Я піду.
Вчинити так зі мною?
Любити мене не гріх
Іди сюди. Ходімо. Ну ж бо!
Іди сюди. Підеш до вбиральні пізніше, приятелю. Чого ти хочеш?
ДЕ ВИ? АГОВ? ДЕ ВИ?
Випий ось це, щоб похід до вбиральні був того вартий.
Глянь на нього. Прокрався сюди.
Що таке?
Що з тобою?
Що не так?
Там один чоловік знімає вас на телефон.
-Ти серйозно? -Той столик.
-Прокляття! -Гей!
Тут заборонено знімати. Я бачив твій спалах.
Я йому покажу!
Швидше!
Той бісів чувак, який знімає! Я йому покажу!
Гей! Думаєш, що можеш знімати на відео столик VIP, як тобі заманеться?
-Що? -Ми тут веселимося й розважаємося.
Ніхто нічого не знімає.
-Що каже цей чоловік? -Що сталося?
-Ви мене знімали, коли я був нагорі. -Ні.
-Абу Туркі. Вставай! -Га?
-Ти його знімав? -Га?
-Він каже, це ти. -Я бачив телефон у повітрі.
Ми всі в повітрі, не лише телефон.
Стеж за язиком. І дай мені твій телефон.
-Так, я знімав. І що? -Дай телефон.
-Що ти… -Ні!
-На вихід! -Ні!
-Я сказав, на вихід! -Ні!
На вихід із телефоном.
-Це мій брат! -Дай мені твій телефон.
Охороно!
Можливо, він тут або там.
-Де він? -Можливо, тут.
Де він?
-Я не знаю. Він має десь бути. -Тут?
Усе гаразд?
-Га? -З тобою все гаразд?
Так. Усе нормально.
Слухай.
Той старий поводиться, як божевільний.
-Де? -У капелюсі, он там.
-Там? -Так. Прямо попереду.
Будь проклят ти і той, через кого ти вскочив у цю халепу.
Одну хвилинку. Що ви робите?
Я нічого не записував. Це робив інший чоловік.
Cекунду. Стійте на місці.
ДЕВ'ЯТНАДЦЯТЕ НЕБО
Ви чогось хочете, чи… Не перевіряйте мене.
Хочете дотримуватись правил?
Ви хочете грошей? Вибачте.
Перепрошую.
Сауде?
Хлопче?
Виходь, синку. Я нічого не скажу.
Виходь.
Виходь. Ну ж бо, шибенику!
Виходь.
Думаєш, я не помітив твій почорнілий рот?
Твій рот каже про те, що ти курив і…
Поквапся! Виходь!
Відчини двері. Ну ж бо.
Відчини, або я розіб'ю її о твою голову.
Відчини двері.
Відчини, або я зайду. Я заходжу.
Пане, що ви робите?
-Що? -Вам не можна тут бути, пане.
-Це мій син. Ідіть! -Я попрошу вас вийти.
Відчини, Сауде.
-Пане, вийдіть. -Відчини.
-Пане, вийдіть. -Мій син!
-Прошу, вийдіть, пане. -Відчини, Сауде!
-Прошу, пане. Вийдіть. -Відчини, Сауде! Відпусти мене.
-Ні! Сауде! -Вийдіть.
-Допоможи батькові! -Пане, прошу!
-Сауде! Хлопче! -Пане, вийдіть. Пане…
ВИХІД
Швидше. Нас упіймають.
Той хлопець мене душив!
Нічого. Я вдарив його по голові.
-Добре. Так, я тебе бачив. -Він не рухається.
Молодець, Сауде.
-Але… -Так.
Тату, я потрапив сюди помилково.
Я присягаюсь.
Чому ти навчився? Ці місця не для тебе.
-Я присягаюсь. -Слухайся мене!
Най Аллах тебе захистить.
Слухайся свого батька.
-Так. -А не твою матір.
-Помилково. -Пам'ятай, або пропадеш.
Що я казав? Хоча ти був молодець.
Я поб'ю кожного, хто тебе образить.
-Молодець. Твій тато був грозою вулиці. -Чесно.
Ваше резервування.
-Ось резервування. -Добре.
-Дякую. -Ласкаво прошу.
Дякую.
-Мама! -Іди.
Що тут відбувається? Це весілля чи вечірка, чи що?
-Це нічний клуб. -Що це?
-Дискотека. Так. -Дискотека?
Це твоя мати.
-Твоя мати. -Упевнений в цьому?
Це твоя мама.
Через тебе в нас буде скандал!
-Боже! -Спокійно. Це просто справа.
-Проста? Це ти винен! -Чому?
Чому? Ти ослухався свого батька!
-Я не ослухався. Боже збав! -Стули пельку!
Негіднику! Хто стояв нагорі?
Сміявся і пив…
Усі ці пляшки… Твоє квоктання було чути на всю вулицю!
Я теж бачив, як ти там сидів
із випивкою і дівчатами в самому центрі вечірки.
-Якої вечірки? -Внизу, он там.
Це була… вина Абу Туркі. Він мене схилив.
Він прийшов із цим поганцем.
І як ми скажемо це твоїй мамі?
Це моя проблема? Не я тебе сюди привів.
Не твоя проблема? Ти мені брешеш? Твоєму батькові?
Я не брешу. Я хотів зробити фото з…
Негайно…
ти підеш зі мною і скажеш їй, що це ти привів нас сюди.
І скажеш, що це ти винен.
Я не візьму не себе всю вину.
Візьмеш, подобається це тобі чи ні.
І я маю доказ.
Де він?
Ну? Хто це?
Моя зіпсована дитина! Погане сім'я. Раніше його не було видно.
Не знаю, чиє це.
Жоден із тих, кого ми знаємо, ніколи так не поводився.
Тату, я маю план.
-План? -План для мами. Ходімо.
Ага.
І хто це?
Хіба це не ти?
Танцював із дівчатами, пляшками, і все таке інше.
Гей, у чому проблема? Ти це зняв, так?
Ти це зняв. Видали це негайно.
-Чекай. Терпіння. -Не наближайся.
Інакше він натисне на кнопку «Поділитися»,
і на тебе чекатиме скандал.
Гаразд.
Капітане Абдалло, я справді вами захоплююсь, але…
У нас проблема… І ми маємо вимоги.
Вимоги? Чого ви хочете? І ви повинні це видалити.
Перша вимога…
2500.
1500 за столик
і 1000 за політику готелю.
Гаразд.
Друге, ти повинен покаятись перед Аллахом за цей сором.
Ні, ми просто програли чемпіонат, і я хотів підняти собі настрій, тому що…
Я це кину. Я це облишу.
Тату, не час каятися. Капітане Абдалло, вибачте…
У нас… у нас є вимога.
Фотографія, так?
Зніми свій одяг.
Так. Знімай це.
Ви і ваш супутник.
Ось воно…
Я це знав!
-А ти злий! -Бачиш, як?
Що, як я зроблю ось такий хід королевою?
-Ось, як грає твій тато… -Я взяв одну з твоїх фігур.
-Де? Який хід? -Королева.
Чому ви не відповідали на дзвінки?
Ми були тут. А ти де була?
Я ходив…
Я почувався винним, бо вилаяв Сауда сьогодні ввечері.
Тож я повів його вечеряти.
-Де ми закінчили? Слон. -Так.
Як він ходить? По діагоналі. Ось так.
Є один хід, який може принести тобі перемогу, однак…
-Ти вже зрозумів? -Мамо. Я теж хочу печатку на руці.
-Це він мене туди повів! -Ні, мамо, присягаюсь.
-Це не я! -Мовчати!
-Чесно, я зустрів його вже в клубі. -Він мене привів!
Чесно, мамо. Я пішов ненавмисно. Мене занесло туди з натовпом.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева