PO RESNIČNIH DOGODKIH
NEMČIJA LETO 1945
Pozdravljeni, ljudje. Govori Midge.
Nocoj pošiljam svoje najtoplejše in najlepše želje
ameriškim ekspedicijskim silam.
Kmalu vas bo pozdravila precejšnja nemška stran.
Veliko jih je, fantje.
Kakšne možnosti pa imate?
Ni še prepozno, da se predate.
Nobenega razloga ni, da bi se mi Američani
vpletli v ta nered.
Nočem videti, da je vaše življenje zapravljeno
v boju z nepremagljivo nemško vojsko.
Te stvari govorim zgolj zato, ker me skrbi za vas.
V resnici ni nobene vojne med Nemčijo in Ameriko.
Naredite si uslugo
in bodite moji posebni gostje v Nemčiji.
Stojte!
Ne premikajte se!
Ste vi Mildred Gillars?
AMERIŠKA IZDAJALKA: SODBA AXIS SALLY
AXIS SALLY UJETA
Nacistična radijska izdajalka Mildred Gillar ujeta v Berlinu
ZAČENJA SE SOJENJE AXIS SALLY ZA VOJNE ZLOČINE
MILDRED GILLARS BO DANES PRISTALA V GLAVNEM MESTU
Govori kapitan.
Čez približno 10 minut bomo pristali na letališču Washington.
BERLIN, NEMČIJA LETO 1941
Hej, tujec.
Kako sem lahko tujec, ko pa sem te videl sinoči?
Saj je vseeno.
Viski, prosim.
Da je vseeno?
Tvegam svoje življenje, da te vidim.
Cenim, da iščeš zame.
Ampak nisem prepričana, da želim to službo.
Popolno ustrezaš.
Predstavljaj si sledeče.
Po koncu vojne.
Tvoje ime bo po časopisih.
Svetli žarometi v Broadwayju.
Glavna tema v mestu.
Mislim, da si zvezda.
Max.
Zaljubljen si vame.
Nič se ni spremenilo.
Oprostite, dame in gospodje.
Potrebujemo ameriško pevko.
Tukaj je.
Nastavil si mi.
Spoznaj svoj novi bend.
Charlie in njegov orkester.
Prav, bom opravila to.
Dajmo ji zaploskati.
Pesem Ne boš? od vrha. Hvala.
Tako sem osamljena in počutim se modro
Iščem dragega, vsekakor ga
Takšnega, ki prisega na zvezde na nebu
Ki bo za vedno pristen
Ne boš prišel in me ljubil?
Me ljubil ravno tako kot bi jaz tebe?
Ne boš prišel in me ljubil?
Me ljubil ravno tako kot bi jaz tebe?
URAD DR. JOSEPHA GOBBELSA MINISTER ZA PROPAGANDO RAJHA
Katera je vaša največja šibkost?
Da ste Američanka?
Rojena Mildred Elizabeth Sisk, v Portlandu, Mainu.
Vaša mama na novo poročena.
Vi pa ste prevzeli priimek Gillars.
Leta 1911 ste se pri 16ih preselili v Conneaut, Ohio.
Leta 1918 ste se vpisali na Univerzo Ohio Wesleyan,
na študij dramske umetnosti.
Potem sem se preselila v New York City
in potovala z delniškimi družbami in vodvilom.
Leta 1929 ste se preselili v Francijo in živeli v Parizu.
Leta 1934 ste se preselili v Dresden,
kjer ste študirali glasbo in se nato zaposlili
kot učiteljica angleščine
na jezikovni šoli Berlitz v Berlinu.
Ali to drži? –Drži, ja.
Zakaj bi vas najeli?
Ker sem najboljša.
Max Otto Koischwitz,
programski direktor Cone ZDA, vas želi v svoji novi oddaji.
Želim, da nekaj razumete.
Izrečene besede so najmočnejše orožje na svetu.
S pravimi besedami, se vojno lahko zmaga,
še preden se nabije prvo puško.
Tu smo, da privabimo ljudi, da jih osvojimo.
To je propaganda.
In najbolje deluje, ko tisti, ki so manipulirani,
verjamejo, da ravnajo po svoji lastni volji.
Sva na jasnem? –Ja. Povsem.
Studio Reichs Rundfunk Gesellschaft Uradni radio za nacistično Nemčijo
Berlin kliče.
Berlin kliče ameriške mame in žene.
In ko kliče Berlin, se splača prisluhniti,
saj vsak torek zvečer sedi za mikrofonom ameriško dekle,
z nekaj besedami resnice za svoje rojakinje doma.
Fantje, saj veste, da na svetu ni boljšega
kot je zvok doma.
Ali vas nocoj kdo pogreša?
Ali ji je ime Linda?
Sandy? Karen?
Ali vas misli pripeljejo nazaj spomine
soparnih poletnih noči, ko ste poplesavali skupaj?
Tako blizu, da ste komaj dihali ...
Oddajniške postaje v Belgiji so zdaj pod našim nadzorom.
Zdaj bomo proizvedli 24-urni program.
Tako doma kot mednarodno.
... in zaslišite mehak smeh svojega dekleta. –Dobro.
Na žalost, fantje, greste jutri ponovno ven
proti močnejšim nemškim silam.
Kakšne možnosti pa imate?
Ni še prepozno, da se predate.
Amerika si ne želi vstopiti v to vojno.
Ojačati moramo to stališče. –Zaplešite z našimi damami.
Prijetni, možati in mišičasti ameriški možje kot ste vi.
Sedaj pa malo glasbe.
Popolna je.
24 ur pred oddajo želim videti scenarij.
Gdč. Gillars potrebuje smisel in stroge, natančne napotke.
Seveda.
Povej mi.
Kako zveni ona v postelji?
Lahko greš.
WASHINGTON D.C., ZDA LETO 1948
AMERIŠKO ZVEZNO SODIŠČE
Naj hitro obsodijo Axis Sally. Primer je vaš.
Poslušajta, dobljen primer je. Nobenega dvoma ni.
Enostaven izhod. –Zaupamo v vas, g. Laughlin.
Hvala. –Hvala za vaš čas.
Hvala vama.
Oj, draga. Poglej, kdo je tu.
Po pošti si dobil grožnje s smrtjo.
Saj res. Sem mislil, da so že nehali s tem.
Javnost težko pozabi, da si branil komuniste.
Brez izjav. Ne morem brati teh.
Jih bom jaz. –Tommyja ni tu. Za kaj gre?
Sklepala sem, da je s tabo. Nič ni poklical.
Ni poklical?
Ta fant v zadnjih 4 letih ni zamudil niti dneva.
V zadnjih štirih letih je bil tu samo štiri dni.
Ugovor. Hiperbola.
Sestanek ob 16h je preklican.
Dobro. –Ja.
Kako je šlo danes?
Axis Sally je slišala, da sem morilec sodnikov.
Ne moti se. Res si.
V redu. Saj veš, da je sodnik umrl
v lastnih prostorih med premorom?
Imel je koronarno arterijsko bolezen
in je preprosto umrl. Nisem ga ubil jaz.
Rad me je imel. Rad je imel moje vragolije v dvorani.
Rekel je, da sem sodiščni norček.
Če bi vedel, da imam sposobnost ubiti sodnika,
bi jih do zdaj pokončal že ducat.
Prav, lahko počakaš vsaj, dokler ne dobim licence?
Potreboval boš dobro odvetnico.
Ja, bom kar sam prevzel od tu, prav?
Hvala.
Torej ste za danes končali z avtogrami?
Nikoli ne končam.
To je moje delo.
Moje delo pa, da vas zastopam.
James Laughlin.
A tako. –Hvala. –Torej le imam nekaj pravic.
Jaz mislim, da jih imate. Morali bi jih imeti.
Vendar imate osem obtožnic. Osem obtožnic izdaje.
In tožilstvo vas želi obesit.
Bila sem na zaslišanju. Se zavedam obtožnic.
Dobro. Izvolite.
To je pogodba, ki pravi, da se zavedate.
Da ste obveščeni o tem, kaj se dogaja.
Kakšen je torej načrt napada?
Pardon? Kaj?
Načrt napada? Oprostite ...
Ne vem, o čem govorite.
Tu nastopi del, kjer mi poveste,
da imate vse pod nadzorom in da me ne rabi skrbeti.
Ja.
Zato pa se vas toliko plačuje.
Ne plačujete me vi, gdč. Gillars.
Nekdo vas že.
Ne delujete mi kot nekdo, ki bi počel to iz dobrodelnosti.
Pravzaprav bi upala stavit,
da se prodate najvišjemu ponudniku.
Tale je še bolj bolela. Hvala vam za to.
Zakaj ne bi raje podpisali tega? Preberite in podpišite.
Se vrnem, ko se boste nekako bolje vzdržali.
Vaše delo je dokazati, da sem nedolžna.
Gdč. Gillars, trenutno, prav ta trenutek,
ste najbolj osovražena oseba v Ameriki.
Morda enakovredno s samim Hitlerjem.
Edina razlika med vami in Hitlerjem,
v očeh javnosti je, da vi še vedno dihate.
Vaš odvetnik bom.
Priskrbel vam bom pošteno sojenje.
Ničesar več, ničesar manj. Imate me. V redu?
Želim si drugega odvetnika.
Drugega odvetnika?
Nihče si ne želi biti vaš odvetnik.
Razumete to?
Jaz sem vaš odvetnik. Nihče ni želel vašega primera.
In vi ste želeli?
Prosili so me. –Jaz že ne.
Ne, vi že ne.
Ampak berači ne smejo biti izbirčni, kajne?
To ni pošteno.
Če boste živeli, bo pošteno.
Podpišite tisti dokument in se kmalu slišiva.
Me lahko spustite ven, prosim?
Pozdravljen, Larry.
Precej težek primer, g. Laughlin. Kakšen komentar?
Res je težek. Zato pa sem tu.
Sicer bi govorili z g. Myersem, ne?
In gospod, ali drži, da je gdč. Gillar ustrelila
in ubila tri ameriške vojake? –Prosim te, Larry.
Pri tem primeru se gre za besede in ne za naboje.
Pardon! G. Laughlin!
Žal mi je, nobenega drobiža nimam.
Ne nosim ga s sabo. –Vam lahko vzamem
minuto časa, g. Laughlin?
Dobro, to zveni veliko dražje, ampak prav. Izvoli.
Tommy je za zapahi.
Resno praviš?
Kaj je storil? –Napad na osebo.
Pošteno je zmaličil človeka. Odsedel bo nekaj časa.
Prekleto.
Res je imel težave s popivanjem.
Kako veš za to? –Delal sem za Jerryja Matthewsa,
javnega branilca za okrožno sodišče.
Kako to misliš delal? Kaj to pomeni?
Pri vas imate sedaj odprto mesto
in bi rad zasedel Tommyjev položaj.
Kje si služil?
Skoraj sem umrl zaradi mrzlice v južnem Tihem oceanu,
ampak tole sem dobil, ko sem si počil gleženj,
pri skoku s 4-meterskega ostriža v teatru Key,
po ogledu Trumanove parade inavguracije.
To pa je zlom in pol.
Zlom in pol. Smešno. Ste pa duhoviti, gospod.
Ni bila šala. Nehaj s prilizovanjem.
Tommy je bil zelo dober v svojem poslu.
Zato imaš veliko za napolniti. Pa lahko? Kaj imaš?
Gospod, jaz sem razlog, zakaj je Tommy dobil licenco.
Bil sem najboljši v razredu na Univerzi G. Washington
in najboljši v oficirskem razredu pri marincih.
Želim se učiti od najboljših.
Ne iščem študenta.
To ni okrožno sodišče, fant.
Ne zastopam kurb. Ne zastopam tatov.
Karkoli storim, vpliva na vso državo.
Pripravljen sem storiti, karkoli bo potrebno.
Ali lahko sediš ob ženski
pri njenih zadnjih 2 mesecih življenja,
vedoč, da boš verjetno zadnja oseba, ki jo vidi,
preden se jo obesi? Ali lahko?
Ja.
Eno uro imaš.
Imaš obleke doma?
Ne, gospod. –Se mi je zdelo.
Potreboval boš kostim. In potreboval boš čevlje,
ki izgledajo kot da ne hodiš peš v službo.
Zato je to zate.
Če se ne vrneš, preden zaprisežejo poroto,
izgubiš svoje mesto pri nas. Ne boš imel službe.
Imel pa boš kostim. Imel boš par čevljev.
Ja, gospod. Hvala, gospod. –Dolžan mi boš za to.
Ne bom vas razočaral. Hvala, se vrnem čez eno uro.
To pa je lepo slišat.
LETO 1941
Yankee Doodle je odšel v mesto
Jezdil na svojem poniju
Zatlačil pero v svoj klobuk in mu pravil makaron
Hej, Charlie. –Ja, Mildred?
Kaj ne obstaja nemška različica te pesmi?
Seveda obstaja.
Yankee Doodle ostani doma
Ne leti preko oceana
Zakaj bi se boril, ko pa je evropska vojna
Prihrani svoje fant za eksplozijo
Mi Američani smo se odločili, da bomo stopili z Britanci
pri njihovi politiki posojanja in zakupa.
In čemu?
Od kdaj so Britanci naši prijatelji?
Yankee Doodle, očisti si svoje oči
Nemci so tvoji rešitelji
Vsaj nobenega razloga ni, da bi se mi Američani
zapletli v ta nered Britancev.
Salvador,
kakšno hudičevo postajo pa si nama dal za poslušat?
... in njihovimi kostmi
In ob svojem dekletu bodi drzen
S tem smo končali.
DANES SE PRIČENJA SOJENJE O IZDAJI
AXIS SALLY SE SPOGLEDUJE S SMRTNO KAZNIJO!
25. JANUAR, 1949 AMERIŠKO ZVEZNO SODIŠČE
Pozdravljen, James.
Elva, kaj pa ti počneš tu?
Želela sem ti zaželeti srečo.
Srečo? Malce klišejsko zate, ne?
James, želim, da me pogledaš.
Tvoje oči so še zelene. –To si vedno oboževal na meni.
Res sem.
Zdaj delam pri okrožnem tožilstvu.
Lažeš. –Za božjo voljo, popravi si kravato.
Vidim, da si še vedno zagrenjena.
Svojo kravato ...
Prefinjenka.
Kuzla.
Pa smo tam.
Vsi vstanite.
Zvezno okrožno sodišče je sedaj v seji.
Spoštovani sodnik Edward M. Curran.
Gre za primer ZDA proti Gillarsovi.
Gospe in gospodje porote,
vaša dolžnost danes in v času tega sojenja
je ugotoviti, ali je obdolženka kriva izdaje ali ne,
izključno po dokazih in dejstvih, ki so navedeni tukaj.
Danes začenjamo z uvodnimi argumenti.
Je tožilstvo nared? –Ja, vaša milost.
Lahko nadaljujete. –Hvala vam, vaša milost.
Ali lahko človek stori večji zločin kot je izdaja?
Saj ne gre za zločin zoper enega človeka,
temveč za zločin zoper vseh ljudi tega velikega naroda.
Zatorej se mora to obravnavati zelo strogo.
Axis Sally.
Poznana tudi pod drugimi imeni.
"Berlinska dekla."
"Hitlerjevo dekle."
Vsi smo slišali njena prenašanja.
Njeno neumorno veleizdajalsko pohvalo nemški vojski,
Hitlerju samemu. Bila je glas moža,
ki je vzel življenja preko 400.000 ameriških mož.
Niti stati ne morem pred vami in predvidevati,
kako se bo zagovarjala obramba,
ali pa, če se bodo sploh odločili zagovarjati.
Ampak kar lahko storim in tudi bom,
je dokazati vam, brez kakršnega koli dvoma,
da je Mildred Gillars izdajalka naše države.
Mildred Gillars je leta prostovoljno uporabljala
nemški propagandni stroj, da oslabi naša vojna prizadevanja
in da uniči moralo naših vojakov.
Zdaj, če to ne pooseblja same definicije besede "izdaja",
potem ne vem, kaj jo sploh.
Hvala vam, g. Kelley.
G. Laughlin?
Ja, vaša milost?
Uvodna izjava, g. Laughlin?
Točno. Billy.
Želim, da prebereš to. –Gospod? –Ja, samo vstani.
Preberi.
Obramba meni, da obtožbe, kot tudi pripombe,
ki smo jih pravkar slišali od tožilca Kelleyja
vsebujejo manj vode ...
kot naprstnik pritlikavca. In zato, vaša milost,
obramba trenutno nima pripomb.
Hvala vam, vaša milost.
Nisi naravno prišel na ta svet, kajne, Billy?
Morali so te iztrgati iz mame.
Billy.
Zdaj se bom obnašal kot da govorim povsem resno.
In ti me poslušaj, kot da ti govorim skrivno geslo
za najboljši bordel v mestu. Jasno?
Torej, to bo morda najpomembnejši del vsega tu.
Kajti ne glede, kaj se zgodi tu notri,
ne glede, kaj tiste opice na drugi strani pravijo,
storijo ali mislijo, je najpomembnejše,
da se obnašava kot da sva pravkar ponovno zmagala vojno.
Razumeš? Samozavest je vse. Vse.
Popolnoma vse v tem prostoru.
Nikoli ne pozabi tega.
Ja, gospod.
Rekel sem ti, da ne govori, ne, Billy?
Ne govori. Samo poslušaj.
Nikoli v življenju ne ponovi, kar ti bom zdaj rekel.
Ker sem sinoči o tem veliko razmišljal.
Niti malo ne prenašam te Gillarsove.
Si videl, kako je prikorakala notri?
Kot da je neka Bette Davis?
Nobenega opravka nočem imeti z njo do konca sodbe.
Sedel bom zraven nje, Naredil bom to, kar počnem,
saj je to neverjetna reklama.
Zmaga ali poraz se pri meni ne bo poznalo.
V tem je smisel. –Kakšno besedo, g. Laughlin?
Kakšno besedo, prosim? –Kakšno besedo?
Ingrid, zate jih imam več kot samo kakšno, draga.
Takoj pridem. Prihajam.
Od zdaj naprej, po vsaki razpustitvi,
boš odšel do njene celice in posredoval vse, kar ti dam.
To boš počel vsako jutro.
Preden pride sem gor, ji posreduj vse, kar ti rečem.
Enako vsak dan.
Dobro opazuj
in mi povej vse, kar misliš, da je pomembno.
Ali sem bil povsem jasen?
No, poglej! Pa dobiva samozavest.
Naj ti nikar ne zleze v glavo.
Bomo videli, kar pač bo.
Ja, pa sem le končno tu. Tukaj sem.
Vam zagotavljam, da je bilo vredno čakanja.
Dober večer, dame in gospodje.
Nocoj govorim z vami
ob zelo resnem trenutku naše zgodovine.
Že mesece nam hodi po glavi, da se lahko zgodi nekaj takšnega.
Tega je sedaj konec.
In ni več negotovosti.
In medtem smo mi, ljudje, že pripravljeni na akcijo.
RAZGLASITEV VOJNE
Kako so lahko storili to, Max?
Amerika je nevtralna. Zakaj bi nas vaš zaveznik napadel?
Naš zaveznik.
Ne, nisem privolila v to.
Mildred, prosim, bodi previdna z besedami.
Gdč. Gillars.
Stopite z nama.
Moralo bo počakati. Sredi vaj smo.
To ni bila prošnja! Ukaz je!
Max.
Ste vedeli, da so po koncu zadnje vojne,
Američani kupili ruševine nemških gradov
in jih kamen za kamnom odpeljali v ZDA?
Mislili so, da lahko kupijo našo nacionalno zgodovino.
Bili so dovolj naivni, da so mislili, da Evropa spoštuje bogastvo,
ki jim je omogočilo, da kupijo tisto, kar je v njihovi kulturi manjkalo.
Ste vedeli to?
Ne.
Amerika je mlada.
In napake mladih lahko odpustimo,
ampak njihova aroganca je nesprejemljiva.
Ne spoštujejo našo tisoče let staro zgodovino
in nam pridigajo o morali.
Imajo sposobnost razlikovanja resnice od laži.
Zlata od kamna.
Edina razlika od Amerike, ki ste jo zapustili
in danes je, da je še bolj propadla.
Njihov kapitalizem je ustvaril peščico bogatih mož
in narod sužnjev, ki mislijo, da so svobodni.
Njihovi hollywoodski filmi poveličujejo življenjski slog peščine višjih ljudi,
medtem ko preostali del države kar naprej fantazira,
da bi lahko nekega dne to bili oni.
Preveč so neinteligentni, da bi se zavedali,
da jim tistih nekaj penijev s katerimi so plačani,
da si lomijo hrbet, nikoli ne bo prineslo ničesar.
Narod zamišljenih, sanjajočih bedakov.
Zakaj jih branite?
ZDA propadajo.
Njihovi voditelji so čakali na to priložnost.
Hočejo vojno.
Ali veste, zakaj?
Ne.
Predsednik je vodil narod v ekonomsko katastrofo,
pred katero pa se ni mogoče rešiti.
Cela generacija mladih, izgubljenih in brez zaposlitve.
Država je na robu revolucije.
Zato pošiljajo sinove na zakol.
Z Ameriko gremo v vojno samo zato,
da rešimo ljudi pred njihovo vlado
in jim pokažemo pot naprej.
Tu ste našli uspeh.
Našli ste življenje.
Ja.
Nikar se ne odločite slepo slediti poti
zaradi svojega rojstnega kraja.
Nemčija vas je sprejela z odprtimi rokami.
Ostanite z nami in boste spoznali občutek zmage.
Ni vas potrebno opominjati, da so vaš ameriški potni list
in potovalni dokumenti bili zaseženi.
To je prisega na zvestobo Rajhu.
To morate podpisati, če želite še naprej živeti tu.
Pardon, gdč. Gillars?
Moje ime je Billy Owen.
Ali boste samo stali tam,
kot izgubljena limona, ali pa imate sporočilo,
ki mi ga želite na glas prebrati?
Nobenega sporočila nimam.
Škoda.
Smem? –Ja.
G. Laughlin misli, da v ...
Ne vem, če mi je figo mar, kaj misli g. Laughlin.
On je najboljši, gdč. Gillars. –Najboljši v čem?
V hitrih sodbah in še v hitrejših usmrtitvah?
Najboljši v molčanju?
Najboljši v vicih?
Kajti danes je opravil izvrstno delo pri obeh.
Toda njegov sloves ...
Ker je tu res to najpomembneje, kajne?
Zeleni sršen?
Morilec sodnikov?
Poroti 12 ljudi, ki me že tako sovražijo,
je prav figo mar o slovesu mojega odvetnika!
Rekel mi je, da bo vse to hitro razčiščeno.
Da bom zaradi vse te publicitete imela novo priložnost v Broadwayju.
Gdč. Gillars, on ...
Poskuša vam pomagati.
O tem sem se spraševala, ko sem vas videla tam.
In na žalost sem imela prav.
Res ste tako naivni in neumni kot izgledate.
Zdaj pa lahko greste, Billy Owen.
Hvala vam, gdč. Gillars.
Lep dan vam želim.
Prosim?
Kaj si izvedel?
Rodila se je v Mainu v nezdravem domu.
Njena starša sta se končno razšla, ko je bila najstnica.
Odšla je na univerzo študirati dramo.
Pravzaprav je bila v zboru. In tudi z vodvilom se je ukvarjala.
Leta 1933 se je preselila v Berlin, kjer je učila angleščino.
Začela je delati za radio ... –Mi govoriš njeno osmrtnico?
Pardon?
Vse, kar si pravkar rekel, je bilo v jutranjem časopisu.
Prebral sem ga. –Je res bilo? –Ja.
Sploh ni govorila s tabo, kajne?
Ne. Ni govorila.
Veš, da ima Senat bejzbolsko ekipo?
Lani so zmagali 50 tekem.
Izgubili pa so jih 104.
Končali so na zadnjem mestu v Ameriški ligi.
47 zmag so zaostali za prvouvrščeno ekipo,
ki je sčasoma tudi osvojila prvenstvo,
newyorški Yankeeji.
Zmagovalce skrbi o zmagah.
Zgube pa skrbi o zmagovalcih.
Gospod, ne vem, če sem vas razumel.
Ne boš prišel prav daleč, če boš lovil vozila s takšno nogo.
Prav, zakleni, preden odideš.
Ja, gospod.
Vaša milost, tožilstvo bi zdaj želelo predvajati posnetek
iz 17. junija, 1943.
Berlin kliče.
Berlin kliče ameriške matere in žene.
Sramota je za ameriško javnost,
da se ne bodo zbudili ob dejstvu,
kaj Franklin Roosevelt počne z nežidi vaše in moje države.
In jaz zavračam sodelovanje pri tem
in vztrajam pri boju proti temu.
Na naše fante lahko daste ameriško uniformo.
V njihove roke jim lahko daste puško ...
Sally je po radiu! –Lahko jih pošljete preko meja,
da uničijo Nemčijo,
toda nikoli ne boste mogli upravičiti razumevanja
med Američani in Britanci.
Jaz pravim, da pozabimo na Roosevelta
in Churchilla, ki je začel to vojno.
Kot ameriško dekle,
raje ostanem na tej strani ograje.
Kajti Nemčija je stran, ki je prava stran.
V resnici ni nobene vojne med Nemčijo in Ameriko,
temveč je vojna med Židi in nežidi.
In skoraj sem pozabila, da želim pozdraviti
36. pehotno divizijo, ki je pravkar pristala pri Tobruku.
Mogoče bo nocoj kaj omenila Jimmyjevo četo.
Kmalu vas bo pozdravila številčna nemška stran.
In medtem ko se borite za Roosevelta
in vse njegove židovske pajdaše, resnično upam,
da se daleč v vašem domačem kraju,
nihče se spogleduje z vašo drago.
Ali premišljujete, kaj nocoj počnejo vaša dekleta in žene?
Saj jih ne krivite, ker si želijo malo zabave, ne?
Zadnje, kar si želijo za vas fant je,
da se vas pohabi in polomi
pri boju z nepremagljivo nemško vojsko.
Vsaka ženska ima rada svojega moškega v enem kosu.
To pravim samo zato, ker me skrbi za vas.
Nočem videti, da se zapravi vaša življenja
za tistega blaznega, nemoralnega in psihično pohabljenega predsednika.
In sedaj malo glasbe.
Ja, nobenih banan nimamo
Nobenih banan nocoj
Imamo pa fižol, čebulo ...
Rečeno nam je bilo, da je v Ameriki priljubljena bolj
kot kateri koli drug voditelj.
12 milijonov poslušalcev.
Prejema celo pošto oboževalcev.
Ampak ja ...
Vojaki jo očitno obožujejo.
Križajte nam pot in plačali boste ceno
Obvesti gdč. Gillars, da želim po predvajanju govoriti z njo.
Razumem.
Za vas imam dve besedi
Poljska in Francija
Zato ja, zmanjkalo nam je milosti
Križajte nam pot in plačali boste ceno
Dobro, fantje. Bravo.
Moji fantje.
Ali uživate delati za radio postajo firerja?
Ja?
Priskrbljeno je za vas. Dobro ste plačani.
Zaslužite več kot ste kdaj koli v New Yorku, kajne?
Ja.
Na prestižnem položaju ste.
Svet vas posluša.
Malo imate prostora za napake.
Ste me razumeli?
Nisem tako prepričan, da ste me.
Danes ste zašli s scenarija.
Ne.
"Veste, tudi dekleta imamo svoje potrebe.
Zadnje, kar si želimo za vas fante je,
da se vas pohabi in polomi
pri boju z nepremagljivo nemško vojsko."
Nepremagljivo?
Ja. –Pardon. Kako prosim?
Ja.
Sem mar to napisal?
Tako se spominjam jaz.
Zašli ste s scenarija.
Dr. Goebbels, od začetka svoje igralske kariere,
sem naučena, da se moraš izražati s čustvi.
Da ni nujno potrebno iti dobesedno.
Da lahko včasih zaideš s scenarija.
Dr. Goebbels?
Nepremagljiv.
To je preprosto nasprotje od premagljivega.
Za besedo "neomajen" pa ni nasprotne besede.
To besedo sem uporabil v vašem scenariju,
ki pa ste ga neuspešno pravilno izrazili.
Si kaj opazil, Max, ko si odhajal?
Ne.
Želim si oditi od tod.
Imam zamisel za novo oddajo.
Z naslovom Pisma domačim.
Na obisk greva. V taborišča vojnih ujetnikov,
kjer boš ti imela intervju z ameriškim vojnim ujetnikom.
Staršem doma bo pokazalo, da so njihovi sinovi živi
in se jih zdravi.
Dr. Goebbels bo odobril, saj bo pokazalo,
kako Nemci ravnajo z Američani s prijaznostjo, skrbnostjo.
Vojaki lahko posnamejo sporočila, ki se jih bo poslalo nazaj domov.
Pozdravljeni, ljudje. Govori Midge.
Imam intervju s prijetnim vojakom Haroldom, iz New Yorka.
In Harold bi rad govoril s svojo sestro in mamo.
Vsi bodo poslušali.
Kajti tako bodo prejeli novice hitreje,
kot od koder koli drugje.
Zame si lep in pogumen.
Prav. Dobro se nasmehnita.
Konec koncev,
Nemci in Američani niso zares sovražniki.
Je kdo za apeninski nektar?
Ja!
V bistvu je malce močnejši od apeninskega.
Johnny, bi rad povedal nekaj besed tistim doma,
mogoče družini ali pa svoji dragi?
Svoji Alison. Da ji povem, da jo ljubim.
Ena, dve, tri.
Na eks!
Ali veste, brez kakršnega koli dvoma,
da je ženska, ki vas je intervjuvala,
kot vojnega ujetnika,
medtem ko se je maskirala v uniformi Rdečega križa,
ta ženska tu?
Vsi so šepetali, da je bila slavna Axis Sally,
vendar se je sama klicala drugače.
In kako ste se odzvali vi?
Po resnici povedano,
sem se s težavo osredotočal na vsako njeno besedo.
Zakaj pa?
No, gospod ... –Ja?
Ko se je usedla ... –Ja?
Ni veliko prepustila domišljiji.
Res? Ne razumem ravno najbolje.
Bi lahko opisali, za kaj je šlo?
No, gospod ... –Ja?
Ko se je malce nagnila naprej ...
da prilagodi mikrofon ...
sem videl kar precej.
Kar precej ste videli?
Pa lahko opišete, kaj točno ste videli?
Ne vem, če lahko povem to v mešani družbi.
Prosim vas. Lahko poveste. Tu lahko poveste.
Glejte, sem prepričan, da so vsi tu že slišali
kar precej vsega med to sodbo.
Nas lahko prosim razsvetlite?
Resno mislite, gospod?
Tako resno mislim, kot jeklena plošča v vašem čelu, kolega.
Ogroženo je življenje ženske.
In vi ste pričali, da vas je nekako prisilila
reči stvari, ki jih sicer ne bi nikoli.
Kaj je potem tako hudo skrivnostnega,
da ne morete dati iz sebe?
Dajte iz sebe. Dajmo, da slišimo.
Ni se videl le dekolte, gospod.
Tudi nobenih spodnjic ni nosila.
Kar pa je razumljivo, se vam ne zdi?
Obramba predaja.
Intervjuvalo se vas je kot vojnega ujetnika, drži?
Ja, gospod. Bil sem del 29. divizije vojske,
ko so me zajeli.
V redu, kam kličeva?
Kličeva najboljše mesto na svetu.
Minot, Severna Dakota. –Koga imaš v Minotu?
Svojo dekle Margaret in najinega prvorojenca.
Čeden fantič. Kot njegov očka. –Stavim, da res.
In kaj bi jima rad povedal? Kako ti gre?
Vročina je upadla. Vzdušje se je dvignilo.
V nogi me malo praska šrapnel,
ampak bom že v redu.
Meni in skupini ranjenih vojakov je rekla,
da bodo naši domači veseli, da smo še živi
in se z nami lepo ravno. –Pa se je lepo ravnalo?
Ne, gospod. Ne ravno.
Mislim, da ste le v začasni bolnišnici
in počnejo po najboljših močeh, glede na okoliščine.
Ne počnejo kaj veliko, gospa.
Življenje vojaka, ne moreš biti izbirčen.
Pozdravljeni, ljudje. Govori Midge.
Oglašam se vam iz bolnišnice v Nemčiji,
kjer imam čednega mladega vojaka Andrewa iz Severne Karoline ...
Ali lahko identificirate osebo, ki vas je zaslišala
v nemškem taborišču za vojne ujetnike? –Ona je bila.
Rekel sem ji, da prepoznam njen glas.
Kaj pa je rekla ona? –Nasmehnila se je in rekla:
"Najbrž me poznaš kot Axis Sally?"
In kako ste ji odgovorili vi?
Da jo poznamo pod določenimi imeni.
Kaj se je zgodilo, potem ko ste z nekaterimi govorili z njo?
Takrat še nisem vedel, gospod, a ko sem prišel domov,
sem izvedel, da so preuredili posnetke,
da je zvenelo kot nekaj povsem drugačnega.
Se spominjate česa določenega?
Naredila je, da smo zveneli osramočeni,
kaj je predsednik Roosevelt dovolil,
da se zgodi nam borcem in da je bila vojna jalova.
Ta ženska je prodala našo državo.
Ja, to ste sedaj že večkrat ponovili.
Vam je spodkopala moralo?
Vsekakor. –Vam je res? –Vsekakor.
Kako vam je spodkopala moralo?
To bi rad izvedel. Kako ji je uspelo?
Mojo moralo je zmotila ta ženska, ki je delala za Nemce.
A tako. Bili ste padalec.
Saj veste, poleteli ste za sovražnikovimi mejami
in skočili ven, ne?
Drži. –Ja.
Se spominjate pesmi Nemčija že maršira?
Se jo spominjate?
Ni mi znano. Ne. –Ne? Mogoče bo to pomagalo.
Billy.
In Nemčija še naprej maršira
Spominjam se melodije. –Ja.
Kot ste že rekli, vam je to zmotilo moralo?
Vašo voljo, da se borite v vojni?
Tako sem rekel.
Malce preobčutljivo za moža, ki skače z letala,
za sovražnikovimi mejami, se vam ne zdi? –Ugovor!
Zadržano. Pazite, g. Laughlin.
Žal mi je, ker sem stopil na resnico, vaša milost.
G. Laughlin, vas lahko nekaj vprašam?
Ja, samo naj bo na hitro, Billy, prosim. Kaj je?
Ste pomislili na uporabo 1. amandma kot obrambo?
To je zadeva za zelene, Billy.
"Uvod v pravo."
Tožilstvo trdi, da je pomagala našemu sovražniku.
Ti pa se želiš zagovarjati s svobodo govora?
Oprosti. –V redu. Kaj pa zakon o izselitvi iz leta 1868?
Nimam časa za to, Billy, prosim.
Odpovedala se je ameriškemu državljanstvu
in zaprisegla Tretjemu rajhu.
Ja.
Točno.
Ne moreš zagrešiti izdaje, če nisi državljan.
Veš, ni to, da ne bi bil pameten, Billy.
Samo neumen si. To je vse.
Gospod, kaj ima to opravka s čimer koli?
Veš, so stvari, ki jih v pravnih šolah ne učijo.
Kot je, kako deluje svet. Saj veš, večja slika.
Igralci na odru
niso edini, ki morajo odigrati vlogo.
In vsak igralec te igre se ne prikaže na sodišču.
Časopise je potrebno prodati.
Politiki delajo obljube, ki jih morajo izpolniti.
In ameriška javnost?
Potrebujejo povračilo za vojno.
Kajne?
Ste se pogodili?
Pa o čem zdaj govoriš?
Seveda sem se. –Ste se pogodili? –Sem, seveda!
Vedno se pogodim. Ne bi me bilo tu, če se ne bi.
To je v opisu službe.
Prav.
Tako, dajva si predstavljati, da se zagovarjam z izselitvijo.
Ali veš, kaj to pomeni?
Za vse ostale Američane, ki so šli tja
in prispevali k nemški vojni?
Nihče ne bo odgovarjal za svoja dejanja, ne?
Kaj bi to pomenilo? Razumeš?
Ampak ničesar ni storila. –Kaj si rekel?
Ampak ničesar ni storila.
Fant, v tisti buči imaš vsekakor dodatno kost.
Saj je vseeno, Billy.
Zabij si to v glavo. Vseeno je.
Ampak njeno življenje je ogroženo.
Vam to res nič ne pomeni, gospod?
Poznam sliko smrti.
Razumeš? Tu jo imam uokvirjeno.
Si jo videl?
Žal mi je, gospod.
Nisem vedel.
Ne, ker imaš odprta usta.
Poslušaj, nikar ne hodi sem ves pameten
in dvomi v mojo moralnost.
Ti si še naprej zapisuj
in sanjari o seksu z Goebbelsovo nekdanjo kurbo.
Kar izvoli. –Ne sanjarim o seksu z Goebbelsovo ...
Potem pa se že zbudi, jebenti!
Želiš obdržati svojo službo, Billy?
Resno?
Ja. –Res? Želiš si jo obdržati?
Ja, gospod. –Potem pa me poslušaj.
Drži jezik za zobmi med sodbo
in na sodišču, pa boš obdržal svojo službo.
Ja, gospod.
Vidiš? Pa sva se pogodila.
Kuhinja je zaprta, fant.
Vrni se kdaj drugič.
Med vojno sem vas poslušal.
Nasmejali ste me, ko me ni uspelo nič drugega.
In nisem bil edini.
Gledam vse te ljudi, kako pretiravajo s svojimi čustvi.
Resnično me razkuri.
Vem, da nisem tisti, ki zgoraj postavlja vprašanja, ampak ...
Želim, da veste, da sem na vaši strani.
Karte so mogoče zložene proti nam,
vendar nisem prišel iz Okinawe brez spoznanja, kako se boriti.
To je za vas.
Počutim se kot otrok za božiča.
Hvala ti.
Prav, mali.
Pa se pogovoriva.
Hvala.
Dame in gospodje!
Velik del izvrstnega dela dr. Goebbelsa, ki je bil opravljen,
se vrti okoli radia.
Naš častni gostja nas je prosil,
da nocoj za vas nastopi zvezda Radia Berlin.
Po svetu je znana kot Axis Sally.
Prosim, pozdravite Mildred Gillars!
Hvala vam.
Počaščena sem.
Zunaj vojašnice, ob vogalu lanterne
Bom vedno stal in te ponoči čakal
Ustvarila bova svet za naju oba
Čakal te bom vso noč dolgo
Tebe, Lili Marleen
Nocoj si bila čudovita.
Praviš mi samo to, kar želim slišati.
Dobil sem zamisel za novo radijsko predstavo.
Gre za ameriško mamo, ki ima sanje,
da je njen sin umrl v invaziji na Evropo.
Gdč. Gillars. Pridite.
Zelo lepo.
Obrni se zame.
Res misliš, da si prva kurba, ki je poskusila s tem?
Vsako jutro boš prikorakala sem
in storila točno to, kar ti bo rečeno.
Razumeš?
Zdaj pa pojdi ven.
Ven!
V redu, hvala.
Ja, jaz sem.
Dobro.
Torej, Billy me pošilja dol. Naj bi želeli govoriti z mano.
Menda imate nekaj, kar bo spremenilo ves primer.
Poskušala sem ubiti dr. Josepha Goebbelsa.
Zato ste me spravili sem dol, da mi poveste to?
Ja.
Vam to nič ne pomeni? –Počasi.
Vas je kdo videl pri tem poskusu?
Nekdo, ki ga lahko pokličemo za pričo?
Kdorkoli?
Ne.
Potem pa se ni zgodilo.
Ampak je res. –Ja.
Govorite z mano, povejte mi to resnico.
Pa dajva.
V redu, dr. Goebbels me je želel v svojem hotelu.
Ja? –In sem bila v njegovi sobi.
Ja? –In na mizi je bila pištola.
Posegla sem po pištoli in mu jo uperila v glavo.
In potegnila sem sprožilec.
In potem?
Ni bilo nabojev.
Ni bilo nabojev? –Želela sem ga ubiti.
Želeti si upati.
No, v takšni situaciji pa ni ravno najbolje biti, kajne?
Ne.
Je kdo videl to zadevo?
Ne. Maxu sem povedala za to.
Ja, Max pa je mrtev.
Ja.
Torej, vaš poskus atentata ni uspel.
Nobene priče nimate.
In vsi, ki so bili takrat živi, so zdaj mrtvi.
Ampak to je resnica.
Dokazati morate.
Kar je resničnost in kar moramo sprejeti,
ni vedno resnica, in to je resnica.
V Nemčiji sem živela že pet let pred začetkom vojne.
Tam sem imela življenje. Zaljubljena sem bila.
V ZDA tega nikoli nisem imela.
In vzeli so mi dokumente, g. Laughlin.
Nikamor nisem mogla. Nisem se mogla vrniti v ZDA.
Kaj pa naj bi storila?
Vsi radi mislijo, da bodo vedno ravnali prav,
se vedno prav odločili.
Ampak v vojni ni nikakor tako.
Nobenega prav ali narobe ni.
Obstajata samo smrt in preživetje.
In jaz sem za preživetje storila, kar sem morala.
Kaj pa bi storili vi, g. Laughlin?
Verjetno bi tudi sam poskusil ubiti Goebbelsa.
11. MAJ, 1944 BERLIN, NEMČIJA
Govori Berlin.
In ko govori Berlin, se splača prisluhniti.
Namesto običajnega programa,
vam želimo predstaviti igro z naslovom Vizija invazije.
Ko ste nastopili v igri Vizija invazije,
česa se spomnite pri gdč. Gillars?
Bila je kar precej dobra igralka.
Torej je vlogo vzela resno?
Povsem, gospod. –Ugovor! Vaša milost!
Mnenje priče glede nastopa Mildred Gillars
nima nobene veze s tem primerom.
Prosim vam, svetnik! Ne bodite smešni! Seveda ima!
Bila je zvezda radijske igre,
ki je napovedala, da se bo ameriške vojake poklalo kot prašiče.
To je bila psihološka vojna, kjer je bila vojakinja ona!
Veš, včasih imam sanje.
Slutnje.
Ne morem nehati razmišljati o eni, ki sem jo imela
o vseh naših mladih mož, ki se pripravljajo na Dan D
in invazijo na Francijo.
Dan D.
D predstavlja pogubo, katastrofo, poraz in smrt!
Ste kdaj pomislili, da ne bi sprejeli vloge?
Ne, seveda ne.
Zakaj ne?
Zavrnitev nikoli ni bila na izbiro.
Kaj bi se zgodilo, če bi zavrnili svojo vlogo?
Moja žena, otroci in jaz
bi morda bili poslani v koncentracijsko taborišče.
"Pojdi z mano naokoli sveta."
Medtem ko se Evelyna vizija nadaljuje.
V svojih sanjah vidi svojega potrtega sina
na krovu ladje, ki govori s svojim prijateljem.
Pravita: "Morava iti naprej, napasti plaže.
Sprašujem se, kaj se bo zgodilo z nama.
V sebi imam občutek,
da ne bomo nikoli več videli ZDA.
Razmišljal sem, kaj ta trenutek počne mama
in kaj je slišala."
"Sanjala sem, sinko, ampak ti si bil resničen.
Doma si, na varnem.
Alan, tako sem vesela."
G. Houben, vi ste bili menedžer čezmorske divizije
nemške radiotelevizije v času vojne.
Mar niste bili? –Sem.
Se spomnite obdolženke,
ki naj bi delala na radijski igri z naslovom Vizija invazije?
Ja, gospod. Bil sem tam, ko so jo posneli.
Se spomnite, če so vsi v predstavi,
vključno z gdč. Gillars, brali s scenarija?
Ja, gospod. Vedno so uporabljali scenarij.
"Joj! Nekaj groznega se je zgodilo!
Alan je mrtev!"
"Kaj pa je narobe, draga moja?
Si spet imela slabe sanje?"
"Prav v tej sobi je bil.
Resnično je bilo!"
Kdo je bil scenarist?
Max Otto Koischwitz.
Ne gdč. Gillars?
Ne.
Bravo.
Na zdravje.
Fantastična si bila.
Vsa država je poslušala.
Dr. Goebbels, sam firer.
Pa bo to prineslo kaj dobrega?
Nekako že, seveda.
Max?
Nič ni. Mogoče je zaradi vina.
Utrujen se. Stres, to je vse.
Počivati bi moral. –Ne.
Praznovala bova.
To je za naju novi začetek.
Upam tako.
Max, vročino imaš. Morava te spraviti v posteljo.
Pridi.
Povejte, se spomnite, da bi gdč. Gillars
kdaj zašla s scenarija med tisto produkcijo?
Saj veste, da bi izrekla besede po svoje? –Ne.
Se spomnite, da bi igralci na katerem koli predvajanju
zašli s scenarija ali pa ne bi hoteli slediti napotkom,
napisanim na scenariju?
Ja.
In kaj se je zgodilo s tistimi, ki niso hoteli slediti napotkom?
Izginili so.
Izginili? Izpuhteli?
Ne, gospod.
Ne? Kaj pa se jim je zgodilo?
Mož, ki je bil na mojem položaju pred mano, je zašel.
Kaj pa se mu je zgodilo?
On in njegova družina so bili poslani v taborišče.
Torej ne bi bilo nenavadno,
če gdč. Gillars ne bi hotela brati s scenarija,
ali pa slediti napotkom,
da bi se morda isto zgodilo njej?
Ali to, ali pa bi bila ustreljena,
kot jih je bilo nekaj voditeljev, ki smo jih vsi poznali.
So vam kdaj grozili v povezavi z vašim delom?
Ugovor!
Pa to je že smešno, vaša milost.
Svetniki, pristopite.
Vaša milost ... –Vaša, milost,
že večkrat smo ugotovili na tej sodbi,
da bojazen pred kaznijo ne pomeni dejanske kazni.
Obramba kar naprej postavlja priče
in jih vodi v to, da povedo, kako so se bali za svoje življenje,
v kar pa nihče nikoli ni dvomil.
Ves svet ve, da je bilo življenje v Nemčiji strašno,
kar pa ne upravičuje zločinska dejanja.
Ne vem, kako bi lahko bila še bolj jasna.
Če bi obramba lahko predstavila pričo,
kateri se je dejansko grozilo,
ne bi imeli nobenih ugovorov.
G. Kelley, bi radi kaj dodali?
Ne. Mislim, da je s tem vse povzeto.
Si drznem vprašati, g. Laughlin?
Na njen argument, mrtvi ne govorijo, vaša milost.
Zato, če bi govorili, bi imeli veliko prič.
Tako pa ne moremo pozvati nekoga,
ki je dva metra pod zemljo.
Mene pa omejujejo pravila. To je vse.
In govorice ter špekulacije na sodišču niso dovoljene.
Hvala, vaša milost.
Nisem vedel tega.
INVAZIJA - DAN D 6. JUNIJ, 1944
In na peti dan junija, leta 1944,
kot jih vidite tukaj,
je bila flota z več kot 4000 ladjami odposlana iz Anglije.
Pariz je osvobojen.
Razveseljene množice stojijo po ulicah,
medtem ko zavezniki drvijo mimo obrobij.
14. OKTOBER, 1944 –Svoboda se je vrnila v Grčijo.
19. DECEMBER, 1944 –Feldmaršal von Rundstedt
je z 20 divizijami udaril na 65 km dolgi fronti.
Ardenska ofenziva.
Vsemu temu sem bila težko priča,
kot je vam težko poslušati temu, dekleta.
Moje sočutje gre nocoj Margaret, Delbertovi ženi
in njunemu mlademu sinu.
In upam, da bo Delbert kmalu pri vama doma.
Poročati imamo še za dva vojaka.
Gre za Louisa Kocha iz Milwaukeeja.
Imam poročilo iz 4. decembra.
Navaja, da je imel kompresijski zlom desne roke,
ki je bil tako hud, da so mu jo morali amputirati.
Nadaljnje poroči pravi, da se rana lepo celi.
In potem je tu še Jimmy Thomas iz Portlanda, Maina.
Jimmy? Je omenila našega? –Jimmy je v taborišču
in za ta božič pošilja svoje pozdrave svoje družini.
V desnem kolenu ima kroglo,
ki je na žalost razdrobila kost.
Nemški zdravniki so neumorno delali na njem
in vam moram povedati, da je bil Jimmy zelo hvaležen,
ko sem ga videla. Sedaj pri hoji šepa.
Vendar ima svoje življenje in zdravje.
Jimmy je živ.
Pravkar sem izvedela preko oddaje Axis Sally.
Povedal mi je o filmih, ki jih je videl v Ameriki.
Filmih, ki so upodabljali barbarstvo v Nemčiji
in kako ravna z ameriškimi ujetniki.
Ampak njegova izkušnja že ni bila takšna.
Rekel je, da se danes zaveda, da to bila le propaganda.
Na stotine mož prihaja sem.
Ti ameriški fantje, dan za dnem,
letijo nad Evropo v svojih terorističnih napadih,
poskušajo pospraviti vso raso,
neusmiljeno ubijajo nemočne ženske in otroke.
Sprašujem vas, ameriške ženske,
če ste vzgojile svoje sinove, da so morilci?
Kajti ravno to postajajo.
Te fante se je prosilo, da žrtvujejo svojo mladost
in svojo prihodnost. In čemu že?
Midge, saj je božični večer.
Sem prepričan, da se bo ubijanje povsem ustavilo.
Fantje pogrešajo svoje družine.
Njihove družine pa pogrešajo njih.
Kaj, ko bi jim dali tole božično pesem?
Dobra zamisel, Charlie.
Mar ne bi bili raje za božiča doma?
Zaključili leto s svojimi bližnjimi?
Le kakšna sreča bi bila tiste zime
Če bi moji fantje, ki so daleč stran
Prišli za božiča domov
Božični dan je namenjen ustvarjanju sreče
In ne ustvarjanju vojne od Londona pa do Berlina
Jelenček, če me vodiš prav,
Ti obljubim, da bom za vedno ostal
Doma na božični dan
Doma na božični dan ...
Še naprej poslušajte oddajo
za še več zdravstvenih poročil vojakov.
Kot že veste, imamo pogosto novosti.
Vesel božič, Amerika.
Iz Berlina.
Bi lahko odgovorili na vprašanje, prosim?
Podpisali ste zaprisego zvestobe, da si rešite življenje, ni tako?
Ja. Zaprisego sem podpisala, da bi preživela.
Znova in znova ste rekli,
da bi se zavezniki morali predati Nemčiji.
Ste mislili, da bodo zaradi teh besed, kaj? Kar obupali?
Razvedrilo je bilo.
Popevali smo. Zbijali šale.
Poskušali smo pozabavati vojake.
Pozabavati?
Včasih ste govorili o dekletih, ženah doma v ZDA,
ki tekajo naokoli z dokumentom o neprimernosti.
Ste mislili, da je to bilo zabavno za fante na frontah?
Vedeli so, da se samo delam norca.
Ste se delali norca pri zdravstvenih poročilih,
ko ste prebrali ime mame in ji povedali,
da je njen sin pravkar umrl v boju?
Ne. –Ali pa, ko ste še naprej govorili tej mami,
kako je njen sin trpel pred svojo smrtjo?
Ste se samo delali norca? –Dobro veste, da se nisem.
Gdč. Gillars, kot Axis Sally,
ali ste res želeli, da bi ZDA izgubile vojno?
Ne.
Seveda.
Ste bili zaljubljeni v g. Maxa Otto Koischwitza?
To je osebno vprašanje.
Osebno je. Vem, da je.
Lahko vseeno odgovorite na moje vprašanje?
Ja, ljubila sem ga.
Spoznala sem ga, ko sem bila študentka
na kolidžu Hunter v New Yorku.
In v Nemčiji sva se ponovno srečala,
ko sva skupaj delala.
In ali je prof. Koischwitz imel vpliv na vaše življenje?
Smatrala sem ga za svojo usodo.
Kaj mislite s tem? Svojo usodo?
Brez prisotnosti prof. Koischwitza v mojem življenju,
ne bi bila živa in se danes ne bi tu borila za svoje življenje.
In verjamem, da so bila vsa ta skupna leta
vredna vsega.
Celo navkljub vsej nesreči, ki je sledila.
Resnično verjamete tako?
Ljubila sem ga, z vsem srcem.
In spet bi storila to.
Vročina je previsoka.
Okužba se je razširila onkraj pomoči.
Na tej točki ne moremo več kaj veliko storiti zanj.
Tuberkuloza je zelo nalezljiva.
Morda bi se vas moralo pregledati.
Hvala vam, doktor.
Ljubi Max, kako bom lahko živela brez tebe?
Bil si moj vitez.
Tako pameten, tako ljubek in vedno,
vedno verjel vame, me ljubil.
Si edini moški, ki sem ga kdaj ljubila.
In ti si edini, ki me je kdaj ljubil.
Žal mi je.
Naj ti nikar ne bo žal.
Nikar naj ti ne bo, Max. Prosim.
Ljubim te.
Vedno, ljubim te.
8. MAJ, 1945 BERLIN, NEMČIJA
Dober večer, ženske Amerike.
Kot že veste, čim čas beži, vse bolj mislim na vas.
Kot kaže vas nekako ne morem spraviti iz glave.
Iz vsega tega si lahko vsi želimo le najboljše.
In za ameriške vojake, upam, da vam je moja oddaja
nekako olajšala stvari v tej vojni.
In da kjerkoli ste že bili v Evropi ali Severni Ameriki,
da sem nekako pomagala spraviti um stran od pobijanja
in vam malce pomagala, četudi zgolj za nekaj minut.
To je moja zadnja oddaja.
In upam, da boste na varnem in dobro.
Ne premikaj se! Na tla! Takoj!
Tvoja odpoved. Zelo profesionalno.
Hvala.
Kdo pa te bo zamenjal? –Ne vem.
Zelo težko se me zamenja.
Zagotovo.
Prav.
Zate.
Darilo za slovo.
Bodi pripravljena.
Toda ne na pogled.
Vidiš?
Vedno nosi tisto, kar ima tožilstvo zoper tebe.
Pa poglejva.
Nič.
ZAKLJUČNI ARGUMENTI GILLARS PROTI ZDA
Obramba vas želi prepričati, da je bila gdč. Gillar žrtev,
toda dokazi pravijo drugače.
Njeni prijatelji so bili nacisti, njen zaročenec je bil nacist,
vsi okoli nje. Nacisti.
Odločila se je biti tam.
Zdelo se ji je, da ne morejo izgubiti.
Bila je na pravi strani,
pa se ji je šlo le za svoje ambicije
in svojo sebično slavo.
In ko je mineval čas,
se je zavedala, da je storila narobe.
Tako zelo, da ko se je končala vojna,
je živela pod lažnim imenom,
dokler je nismo končno izsledili.
Je to obnašanje nedolžne žrtve?
Ali pa lažnive, oportunistične izdajalke?
Kar je storila, je razburilo naše vojake
in našim sovražnikom je ponudila pomoč in udobje.
Kar zadeva ustavo,
je to definicija izdaje.
Prosim vas ... Rotim vas,
da spoznate to žensko krivo groznih zločinov,
ki jih je zagrešila zoper naše velike dežele.
Prav.
Ja.
Dame in gospodje porote,
moral se bom opravičiti za neprijeten vonj v prostoru,
ki ga je pustilo tožilstvo.
Konjski gnoj. Bo že šlo proč.
Nisem prejel smeh, ki sem ga pričakoval.
Nikoli ga ne.
"Vsakdo, ki razmišlja, mora vstopiti v to vojno z mislijo,
kot da gre za samomor."
Eleanor Roosevelt je rekla tako.
"Nikoli ne mislite, da ta vojna, pa naj bo še tako upravičena,
ni zločin.
Nikoli ne mislite, da ni zločin."
In tako je rekel Ernest Hemingway.
A nobenemu od njiju ne sodijo zaradi izdaje.
Zakaj?
Tako kot gdč. Gillars, sta nasprotovala tej vojni.
In tako kot gdč. Gillars, sta spregovorila o tem.
Toda za razliko gdč. Gillars,
se njima ni postavilo pištolo na glavo.
In za razliko gdč. Gillars,
njune besede niso pitali nacisti.
Gdč. Gillars se sodi zaradi osmih obtožb izdaje,
ker je brala s scenarija, ki ga ni napisala ona,
govorila besede, v katere ni verjela
in se ji je ukazalo, da izgovori te besede,
sicer sledi smrt.
Zdaj pa jo to tožilstvo želi obesiti.
"Kongres ne bo sprejel zakona,
ki bi omejeval svobodo govora."
To pa sem že slišal. Gre za 1. amandma.
Ga. Roosevelt, Hemingway in vsi ostali,
so rekli, kar so rekli
in naši ameriški zakoni so jih zaščitili.
Dame in gospodje porote,
morate razumeti.
Amerika gleda.
Sveta nas gleda. Vse nas.
Če bo gdč. Gillars spoznana za krivo,
potem svoboda govora morda ne bo več naša pravica.
Privilegij bo.
In privilegij se lahko kadarkoli prekliče,
iz katerega koli razloga.
Toda bodimo iskreni, prav ta trenutek.
Axis Sally ni bila oseba.
Axis Sally je bila osebnost,
lik, ki ga je gdč. Gillars igrala na radijski oddaji.
In zdaj povem na kratko.
Nihče ni umrl.
Izgubljeno ni niti eno samo ameriško življenje
zaradi radijske oddaje gdč. Gillars, niti eno.
To je dejstvo.
Po drugi strani pa je bilo mnogo zaskrbljenih staršev.
Ameriške mame, očetje. Vsi so dobili uteho,
saj so slišali za svoje sinove preko njenih radijskih programov.
Milijone jih je poslušalo vsako oddajo, vsak teden.
Toda ta nepravično obrekovana in obtožena ženska
danes sedi tu, se bori za svoje življenje,
čeprav ni niti kančka dokazov,
nobenih dokazov, da bi katera koli njena oddaja
bila škodljiva tej državi, ali pa drugače nekako
spodkopala moralo naših vojakov v boju.
Vi to resno?
Naši fantje, ki so bili v smrtonosni vojni,
se niso posvečali, kaj Mildred Gillars,
ali Axis Sally govori na radijskem programu.
Neke smešne pesmi? Ste slišali pesmi?
"Nemčija vas premaguje", oziroma nekaj podobnega,
karkoli je že bilo. Šlo je za neumne speve!
Parodija z zaušnicami!
Seveda se jim je zdelo smešno.
Smejijo se temu in se posmehujejo
potem pa pišejo svojim domačim:
"Ste slišali, kaj je zadnjič rekla Axis Sally?"
Šala je bila. Razumete? Šala.
Seveda je rekla stvari, ki nam niso bile všeč.
Seveda je.
Ampak to je bila osebnost.
To je bila Axis Sally. Ni bila Mildred Gillars.
Ne pozabite, da je bila prisiljena igrati to vlogo.
Kdo je v resnici odgovoren za te besede?
Šlo je za grd propagandni stroj Tretjega rajha,
Goebbelsove in Hitlerjeve besede,
ne pa besede gdč. Mildred Gillars. Ne.
Dajmo se malo ustaviti.
In samo poglejmo, kaj se tu v resnici dogaja.
Izgubljenih je bilo milijone življenj.
Ne vem.
Ne vem, če lahko zmagaš vojno, ki terja takšno ceno.
Ne vem. Vem pa, da je ni osebe tu,
ki je ta vojna ne bi prizadela, niti ene osebe.
Kaj potem storiti?
Nekateri so izgubili prijatelje.
Nekateri so izgubili vso družino.
Sorodnike, brate, sinove.
Mojega sina.
Tole vam bom prebral.
"Če je škoda ...
potem boste plačali življenje za življenje ...
oko za oko, zob za zob."
Vsi poznamo to. Smo že slišali to.
Želimo pravico za to vojno.
Želimo, da naši sovražniki plačajo, zelo,
za tisto, kar so nam vzeli.
In ne motimo se, ker želimo to!
Vendar pa se moramo ustaviti.
Moramo biti pozorni, kam pokažemo s prstom.
Ženska, ki sedi na tistem stolu,
ni vaša sovražnica.
Nikoli ni bila.
Ne smemo dovoliti naši bolečini, naši izgubi, čustvom,
da zameglijo presojo.
Da zamenjamo slepo pravičnost s slepo maščevalnostjo.
Moram reči, da se to zdi kot maščevanje.
Te ženske ne smemo žrtvovati pri svetem oltarju domoljubja.
Domoljubje, ki bi lahko zlahka prikrivalo linčanje!
Potem bi tiranija, proti kateri smo se borili leta,
postala del nas.
Mildred Gillars.
Videli smo jo med celotnim sojenjem.
Poznamo jo.
Slišali smo njeno zgodbo. Slišali smo drobne stvari o njej,
namigovanja in podobno.
Slišali smo pribito jasnost tožilstva, kot je že vajeno.
Biti sam brez potnega lista,
v tuji državi, nikamor za iti.
Na vojnem območju. Območju, ki je postalo njeno življenje.
Kaj storiti?
Kaj se zgodi z nekom, ki mora to preživeti?
Filozofi, psihiatri, od Platona do Freuda, nam povedo:
"Najpomembnejši izmed naših osnovnih človeških nagonov
je refleks preživetja."
To je storila Mildred Gillars.
In samo to je storila.
Preživela.
Naj vas vprašam, kaj bi vi storili?
Kdorkoli izmed vas? Pomislite.
Če bi živeli v strahu,
prav vsak trenutek vsakega dneva,
vedoč, da bi se vaše življenje lahko končalo
z enim samim nabojem v glavo.
Kaj bi storili?
Ali pa s pečjo?
Predstavljajte si, da ste v takšni situaciji.
Zamislite se.
Kaj bi storili vi,
s pištolo, dobesedno, na vaši glavi?
Kaj bi storili?
Ker če samo za trenutek pomislite,
da bi se odločili drugače kot se je ona,
no, ne vem, če bi sedaj še dihali.
Preprosto ne vem.
Osebnost Axis Sally je končana,
tako kot je končana vojna.
Mildred Gillars, oseba, človeško bitje, pa je še tu.
Oseba, ki ji je uspelo premagati
nepredstavljive možnosti za preživetje je tu.
Dajte gdč. Gillars nazaj njeno življenje,
njeno svobodo.
Američanka je.
Vedno je bila Američanka.
Tako tudi ravnajmo z njo.
Saj ne bomo ubili te ženske,
ker ji je nekako uspelo preživeti, ali pač?
Bomo res storili to?
Dvomim.
Vsaj upam tako.
Najlepša hvala.
Predajamo, vaša milost.
Vse od malih nog ...
sem vedno vedela.
Nisem bila najlepša, ali pa najboljša.
Za vsak svoj uspeh,
sem garala, bolj kot kdorkoli drug.
Moj oče je bil pijanec.
Zlorabljal je mojo mamo, nato pa še mene.
Zapustila ga je in se poročila z njemu enakim.
Moj očim me je več let posiljeval.
Tako mi je žal, Mildred.
Ne potrebujem tvojega pomilovanja.
Znam preživeti.
Ko si prisiljen odrasti tako hitro, tako mlad, moraš znati.
Moški so me izkoriščali vse življenje.
Ampak ne Max.
Poškodovana roba sem.
Ampak on ...
Rekel mi je, da imam tisto, kar je potrebno.
In ko poslušam ljudi, kako govorijo,
kot da je bil grozna oseba,
mi zlomi srce!
Ljubila sem ga.
Ko je umrl, je z njim umrl del mene.
G. Foreman,
se je porota dogovorila o razsodbi za vsako od osmih obtožnic?
Ja, smo se, vaša milost. –Lahko obdolženka prosim vstane?
Kako ste presodili?
Pri prvi obtožnici, porota spoznava obdolženko
Mildred Gillars ...
nedolžno.
Pri drugi ...
Red v tej dvorani!
Prosim, nadaljujte.
Druga obtožnica, nedolžna.
Tretja obtožnica, nedolžna.
Četrta obtožnica, nedolžna.
Peta obtožnica, nedolžna.
Šesta obtožnica, nedolžna.
Sedma obtožnica, nedolžna.
In pri osmi obtožnici, njeni vpletenosti
v nemški propagandni oddaji z radijsko igro Vizija invazije,
jo porota spoznava za krivo.
Dobljen primer.
Mislim, da ste mu tako rekli.
Res je šlo na tesno, ampak je bil enostaven izhod.
Britanski prijatelji so svojo Axis Sally obesili
in sodba je trajala tri dni.
Dobro zanje,
toda pooblastila so mi dejala, da moram narediti,
da izgleda dobro.
Dobili ste obsodbo.
Dobila je 30 let. Zmagali ste.
Kar dobro, ne?
Nov primer imate. Herbert John Burgman.
Voditelj.
69 obtožnic izdaje. V Berlin greste.
Tudi prav.
Nasvidenje, g. Laughlin.
Ja, za zdaj.
Ne?
V redu.
Ježeš.
Prevod: denycare
Ko sem dobil to zamisel,
da bi poskušal priti v stik z zelo slavnim odvetnikom,
o katerem sem bral v časopisu,
ki je zagovarjal Axis Sally,
mi ni dal nobene pozornosti.
In potem se je malo kasneje oglasil in rekel:
"Lahko prideš na sodišče ob 9.30 uri zjutraj?"
Rekel sem mu: "Seveda lahko."
In me posedi za odvetniško mizo v najbolj slavni sodbi.
Pred tem še nikoli nisem bil na sodišču.
Billy Owen je imel uspešno pravno kariero.
Imel je štiri otroke. Vsi odvetniki.
Umrl je leta 2018, pri 93 letih.