BASERET PÅ EN SAND HISTORIE
TYSKLAND 1945
Hej med jer. Det er Midge.
I aften sender jeg mine varmeste og kærligste ønsker
ud til de amerikanske ekspeditionstropper.
I bliver snart budt velkommen
af en stor tysk velkomstkomité.
Der er mange af dem, drenge.
Hvad er jeres chancer?
Det er ikke for sent at overgive sig.
Der er ingen grund til, at vi amerikanere
skal indblandes i det her rod.
Jeg ønsker ikke, at jeres liv skal spildes
i kamp mod den uovervindelige tyske hær.
Jeg siger det bare, fordi jeg bekymrer mig om jer.
TIMES SQUARE BROADWAY
I virkeligheden er der ikke krig mellem Tyskland og USA.
Gør jer selv en tjeneste
og kom til Tyskland som mine særlige gæster.
Halt!
Bliv, hvor De er!
Er De Mildred Gillars?
AXIS SALLY
AXIS SALLY NAZISTISK RADIOFORRÆDDER FANGET MILDRED GILLARS FANGET I BERLIN
AXIS SALLY I RETTEN FOR KRIGSFORBRYDELSER
NAZISTERNES RADIOSTEMME MILDRED GILLARS LANDER I HOVEDSTADEN I DAG
Det her er kaptajnen.
Vi lander i Washington Nationale Lufthavn
om cirka ti minutter.
BERLIN, TYSKLAND 1941
Hej, du der.
Hvordan kan jeg være en 'du der, ' når vi sås i aftes?
Det er lige meget.
Bourbon, bitte.
Er det lige meget?
Jeg sætter livet på spil for at møde dig.
Jeg påskønner, at du kommer og finder mig.
Men jeg er ikke sikker på, jeg vil have jobbet.
Det passer dig perfekt.
Se det bare for dig.
Efter krigen.
Dit navn kommer i aviserne.
Badet i lys på Broadway.
Det bliver dig, de allesammen snakker om.
Efter min mening er du en stjerne.
Max...
Du er forelsket i mig.
Intet har ændret sig.
Undskyld, mine damer og herrer.
Vi har brug for en amerikansk sangerinde.
Hun er her.
Du har snøret mig.
Mød dit nye band.
Charlie og hans orkester.
Okay, jeg gør det.
Lad os byde hende velkommen.
'Kommer du ikke?' forfra. Tak.
Jeg er så ensom jeg er så ked
Jeg mangler en kæreste Det er lige det
En, der sværger ved stjernerne
Og altid er mig tro
Kommer du ikke og elsker mig
Som jeg ville elske dig?
Kommer du ikke og elsker mig
Som jeg ville elske dig?
DR. JOSEPH GOEBBELS' KONTOR REICHSMINISTER FOR PROPAGANDA
Hvad er Deres største svaghed?
At være amerikaner?
Født Mildred Elizabeth Sisk i Portland, Maine.
Deres mor giftede sig igen.
De tog efternavnet Gillars.
I 1911, 16 år gammel, flyttede De til Conneaut, Ohio.
I 1918 begyndte De på Ohio Wesleyan University,
hvor De studerede teater.
Så flyttede jeg til New York City
og tog på turné med teatergrupper og vaudeville.
I 1929 flyttede De til Frankrig
og boede i Paris.
I 1934 flyttede De til Dresden for at studere musik
og blev ansat som engelsklærer
på Berlitz Sprogskolen i Berlin.
Er det rigtigt?
Det er rigtigt, ja.
Hvorfor skulle vi ansætte Dem?
Fordi jeg er den bedste.
Max Otto Koischwitz,
programdirektør for USA-Zonen,
vil have Dem med i sit nye show.
Men der er noget, De skal forstå.
Det talte ord er verdens farligste våben.
Med de rette ord kan man vinde en krig,
før den første riffel lades.
Vi er her for at tiltrække folk, og få dem over på vores side.
Det er 'propaganda'.
Og det virker bedst, når dem, der bliver manipuleret...
er overbevist om, at de handler af deres egen frie vilje.
Er det klart?
Ja. Helt klart.
OFFICIEL RADIOSTEMME FOR TYSKLANDS NAZISTER
Berlin kalder.
Berlin kalder amerikanske mødre og hustruer.
Og når Berlin kalder, er det om at høre efter,
for det er en amerikansk pige, der sidder bag mikrofonen
hver tirsdag aften
med lidt sandhedsguldkorn til sine landskvinder derhjemme.
Og drenge, I ved godt, der ikke er noget dejligere
i verden end at lytte til noget hjemmefra.
Er der nogen, der savner dig i aften?
Hedder hun Linda?
Sandy? Karen?
Bringer det tankerne hen på minder
om hede sommernætter, hvor I dansede så tæt sammen?
Så tæt, I næsten ikke kunne få vejret
Radiostationerne i Belgien er nu under vores kontrol.
Vi udsender programmer 24 timer i døgnet nu.
Indenrigs og internationalt.
...og hører kærestens milde latter.
Beklager, drenge, men i morgen skal I igen
ud og slås mod de overlegne tyske tropper.
Hvad er jeres chancer?
Det er ikke for sent at overgive sig.
USA er ikke interesseret i at være med i denne krig.
Det er en mening, vi skal forstærke.
Flotte, virile
og muskuløse amerikanske mænd som jer.
Og her kommer lidt musik.
Hun er perfekt.
Jeg vil se manuskripterne 24 timer før udsendelsen.
Frk. Gillars skal have et formål og strenge, konkrete anvisninger.
Naturligvis.
Sig mig...
Hvordan lyder hun i sengen?
De kan gå nu.
WASHINGTON D.C. 1948
BASEOPERATIONER
USA'S FØDERALE DISTRIKTSRET
Få en hurtig dom over Axis Sally.
Sagen er din.
Altså, det bliver en jordbold.
Det er der ingen tvivl om. Nemt som ingenting.
Vi har tiltro til Dem, Hr. Laughlin.
Ja tak.
Tak for Deres tid.
Tak.
Hej skat.
- Nej, hvem kommer der? - Hej.
Der kom en dødstrussel med posten.
Nå, ja. Er de ikke færdige med det?
Tja, offentligheden glemmer ikke så let,
når man forsvarer kommunister.
Erklærer sig skyldig. Jeg kan ikke læse det her.
- Jeg kan læse det. - Tommy er her ikke.
Hvad sker der?
Jeg troede, han var sammen med dig. Han har ikke ringet.
Altså, har han ikke ringet?
Han er ikke gået glip af en dag i fire år, knægten.
Han har kun været her fire dage på fire år.
Jeg gør indsigelse. Overdrivelse.
Du har en aflysning kl. 16.
- Nå, godt. - Ja.
Hvordan gik det i dag?
Axis Sally hørte, at jeg slår dommerne ihjel.
Det har hun ret i. Det gør du.
Okay. Du ved vel godt, at den dommer døde i sine egne gemakker
i en pause?
Han havde hjertesygdom,
og han faldt død om.
Jeg slog ham ikke ihjel.
Han var vild med mig.
Han elskede mine narrestreger i retten.
Han sagde, jeg var hans hofnar.
Hvis jeg vidste, at jeg havde evnen til at slå dommere ihjel,
ville jeg allerede have gjort det af med en halv snes af dem.
Okay. Kan du i det mindste vente, til jeg består min advokateksamen?
Du får brug for en god sagfører.
Ja, jeg tager den herfra, ikke?
Tak.
Nå, er De færdig med at skrive autografer i dag?
Jeg bliver aldrig færdig.
Det er mit job.
Jamen det er min opgave at repræsentere Dem.
James Laughlin.
- Nå. - Tak.
Så har jeg altså rettigheder.
Ja det tror jeg, De har. Det burde De.
Men der er otte anklagepunkter. Otte punkter for forræderi.
Og anklageren er ude efter at få Dem hængt.
Jeg var med til retsmødet. Jeg er klar over anklagepunkterne.
Nå, men det er godt. Værsgo.
Det er en kontrakt, hvor der står... De er klar over det.
De er blevet informeret om, hvad der foregår.
Hvad er angrebsplanen så?
Undskyld? Hvad?
Angrebsplanen?
Undskyld mig.
Jeg ved ikke, hvad De taler om.
Det er nu, De skal fortælle mig,
at De har styr på det hele,
og at jeg ikke behøver at bekymre mig om noget.
Ja.
Det er derfor, De får så mange penge.
Nå ja, men det er ikke Dem, der betaler mig, Frk. Gillars.
Jamen en eller anden gør.
De slår mig ikke som en mand, der arbejder gratis.
Faktisk vil jeg vædde med, at De kan købes og sælges
til den med det højeste bud.
Det gør endnu mere ondt. Tak for det.
Hvorfor ser De ikke at få skrevet det der under?
Læs det. Skriv under.
Og så kommer jeg igen, når Deres holdning på en eller anden måde er bedre.
Det er Deres opgave at bevise, at jeg er uskyldig.
Frk. Gillars, lige nu, i dette øjeblik, er De
den mest hadede person i Amerika.
Måske på linje med Hitler selv.
Den eneste forskel mellem Dem og Hitler,
efter offentlighedens mening, er, at De stadig lever og ånder.
Jeg bliver Deres sagfører.
Jeg søger for, at De får en retfærdig retssag...
Ikke mere. Ikke mindre. Forstår De? Godt?
Jeg vil have en anden sagfører.
Ny sagfører?
Der er ingen, der er interesseret i at være Deres sagfører.
Forstår De det?
Jeg er Deres sagfører. Der var ingen, der ville have sagen.
Og det ville De?
Jeg blev bedt om det.
Ikke af mig.
Næ, nej, ikke af dig.
Men tiggere kan ikke være kræsne, vel?
Det er uretfærdigt.
Hvis De lever, bliver det retfærdigt.
Skriv under på papiret, så snakkes vi ved inden længe.
Kan jeg lige komme ud herfra?
Hej, Larry.
Ret vanskelig sag, Hr. Laughlin.
- Har De en kommentar? - Tja, den er vanskelig. Den er vanskelig.
Det er derfor, jeg er her.
Ellers ville du tale med Hr. Myers, ikke?
- Ikke... - Ja.
Og passer det, at Frk. Gillars har skudt og dræbt
tre amerikanske soldater?
Altså, lad nu være, Larry.
Det her er en sag om ord, ikke kugler.
Undskyld mig. Hr. Laughlin!
Ja, jeg beklager, jeg har ikke
Jeg har ingen småpenge, jeg går ikke
Jeg går ikke rundt med dem.
Kan jeg få et øjeblik af Deres tid, Hr. Laughlin?
Okay. Den er faktisk meget dyrere,
men okay. Sig frem.
Tommy er i spjældet.
Er det sandt?
- Hvad har han gjort? - Legemsbeskadigelse.
Fyren blev ret ilde tilredt. Han kommer ind at sidde.
For fanden.
Nu havde han jo et problem med sprutten.
Nå, hvor ved du det fra?
Jeg arbejdede engang for Jerry Matthews,
offentlig forsvarer for amtsretten.
Hvad mener du med engang? Hvad skal det sige?
Altså, De har en ledig plads ved bordet,
og jeg vil gerne tage Tommys plads.
Hvor var De udstationeret?
Jeg var døden nær af denguefeber i det sydlige Stillehav,
men det her skete, da jeg brækkede anklen
ved at hoppe ned fra 4 meters højde i Keys Teater,
efter at have set Trumans indsættelsesoptog.
Det er en benhård skæbne.
Benhård. Meget morsomt.
De er meget vittig, Hr.
Ja, det var ikke for at være vittig. Hold op med røvslikkeriet.
Tommy kunne sit kram.
Han bliver ikke nem at erstatte.
Kan du klare det? Hvad kan du?
Altså, Hr., jeg var grunden til, at Tommy bestod sin advokateksamen.
Jeg var nummer et i klassen på George Washington University
og nummer et i officerstræningen
i Marinekorpset.
Jeg vil lære af den bedste.
Jamen, det er ikke en elev, jeg leder efter.
Det her er ikke amtsretten, unge mand.
Jeg repræsenterer ikke luddere. Jeg repræsenterer ikke tyve.
Det, jeg gør, påvirker hele landet.
Jeg er villig til at gøre det, der skal til.
Kan du sidde ved siden af en kvinde
i de sidste to måneder, hun har at leve i,
og vide, at du sandsynligvis bliver den sidste person, hun ser,
før hun bliver hængt? Kan du det?
Ja.
Du har en time.
Har du tøj derhjemme?
- Nej, Hr. - Det tænkte jeg nok.
Du får brug for et jakkesæt.
Og du får brug for sko,
der ikke ser ud som om, du går til arbejdspladsen.
Så det her er til dig.
Men hvis du ikke kommer tilbage, før juryen aflægger ed,
mister du din plads ved bordet.
Så har du ikke noget arbejde.
Du har et jakkesæt. Du har et par sko.
Ja, Hr. Tak, Hr.
Du skylder mig pengene.
Jeg svigter Dem ikke. Tak.
Jeg er tilbage om en time.
Jamen, det er da rart at høre.
BERLIN RRG STUDIE
Yankee Doodle tog til byen
På en lille pony
Kom en fjer i hatten Og kaldte den makaroni
Hej, Charlie.
Ja, Mildred?
Findes der ikke en tysk version af den sang?
Det kan du tro.
Yankee Doodle hold dig hjemme
Flyv ikke over havet
Hvorfor skulle du kæmpe? Det er Europas krig
Skån drengene mod bomberne
Vi amerikanere har besluttet os til at tage Storbritanniens side
med deres 'låne-leje' politik.
Og til hvilken nytte?
Hvornår er briterne blevet vores venner?
Yankee Doodle, se jer for,
Tyskland er jeres redning
Og der er i det mindste ingen grund til, at vi amerikanere
bliver indblandet i det her britiske kaos.
Salvador,
hvad fanden er det for en kanal, du har fundet til os?
...kanonild og deres knogler
Og mor dig med din pige
Det er en wrap.
AFTENPOSTEN FORRÆDERSAGEN BEGYNDER I DAG
AXIS SALLY KAN FÅ DØDSSTRAF!
25. JANUAR, 1949 USA'S FØDERALE DISTRIKTSRET
Hej, James.
Elva, hvad laver du her?
Jeg ville ønske dig held og lykke.
Held og lykke?
Det er lidt banalt af dig, synes du ikke?
James, du skal se på mig.
Ih, dine øjne er stadig grønne.
Det har du altid elsket ved mig.
Ja.
Jeg arbejder for distriktsadvokaten nu.
Nej! Det er løgn.
For himlens skyld, sæt dit slips ordentligt.
Nå, du er stadig bitter, det kan jeg se.
Mit slips.
Pernittengrynede...
kælling.
Vi er klar.
Alle bedes rejse sig.
Dette retsmøde i den Føderale Distriktsret er nu i gang.
Den ærede dommer Edward M. Curran præsiderer.
Denne sag er USA vs. Gillars.
Mine damer og herrer på juryen,
jeres opgave her i dag og hele retssagen igennem
er at afgøre, om anklagede er skyldig i forræderi eller ej,
udelukkende baseret på de beviser og kendsgerninger, der præsenteres her.
Vi begynder i dag med indledende argumenter.
Er anklageren klar?
Ja, Hr. dommer.
De kan gå i gang.
Tak, Hr. dommer.
Er der en større forbrydelse, et menneske kan begå,
end forræderi?
For det er ikke en forbrydelse mod et enkelt menneske,
det er en forbrydelse mod alle i dette dejlige land.
Derfor skal det behandles overordentligt strengt.
Axis Sally.
Hun blev også kaldt andre navne.
'Berlin Babe.'
'Hitlers kæreste.'
Vi har alle hørt hendes udsendelser.
Hendes uafbrudte forræderiske ros for det tyske militær,
for Hitler selv.
Hun talte for en mand,
der tog livet på over 400.000 amerikanske mænd.
Nu kan jeg jo ikke stå her foran Dem og overhovedet forudsige,
hvad forsvarets argumenter bliver,
eller om de overhovedet vælger at argumentere.
Men hvad jeg kan og vil gøre,
er at bevise udover enhver tvivl,
at Mildred Gillars er landsforræder.
I flere år benyttede Mildred Gillars sig frivilligt
af en tysk propagandamaskine
for at svække USA's krigsindsats
og ødelægge vores troppers moral.
Så hvis det ikke er det udtrykte billede
af selve definitionen af ordet 'forræderi'...
så ved jeg ikke, hvad er.
Tak, Hr. Kelley.
Hr. Laughlin?
Ja, Hr. dommer?
Indledende argument, Hr. Laughlin.
Nåh, ja. Billy...
- Du skal læse det her. - Hr.?
Ja. Rejs dig bare op.
Læs.
Forsvaret mener, at klagepunkterne,
såvel som de kommentarer, vi lige har hørt fra anklageren,
holder mindre vand end en... en dværgs fingerbøl.
Og derfor, Hr. dommer,
har forsvaret ingen kommentar på nuværende tidspunkt.
Tak, Hr. dommer.
Du kom ikke naturligt til verden, gjorde du, Billy?
De skulle flå dig ud af din mor.
Billy.
Nu lader jeg som om, jeg snakker allerhelvedes alvorligt med dig.
Og du lytter, som om jeg fortæller dig
det hemmelige kodeord til byens bedst horehus. Forstået?
Nå, men det her-det her er måske
det vigtigste af det hele.
For uanset, hvad der sker herinde,
uanset hvad de abekatte på den anden side
siger eller gør eller tænker,
er det allervigtigste, at vi opfører os som om,
vi lige har vundet hele krigen igen.
Forstår du?
Selvtillid er alt. Alt.
Absolut alt i det her lokale.
Og det må du aldrig glemme.
- Ja, Hr. - Ja.
Jeg sagde, du ikke skulle sige noget, ikke Billy?
Sig ingenting. Du skal bare lytte. Okay.
Og nu må du aldrig nogensinde
gentage, hvad jeg siger til dig om et øjeblik.
For det er noget, jeg tænkte meget over i aftes.
Jeg kan ikke fordrage den fandens Gillars kælling.
Så du, hvordan hun kom gående ind i dag?
Som om hun var Bette Davis eller sådan noget?
Jeg vil ikke have noget med hende at gøre
under resten af retssagen.
Jeg sidder her ved siden af hende; Jeg gør, hvad jeg skal,
for det er fantastisk presse.
Men det er mig ligegyldigt, om vi taber eller vinder.
-Det er pointen -Et par ord, Hr. Laughlin.
Må jeg få et par ord?
Et par ord?
Ingrid, for dig har jeg mere end et par, skat.
Jeg kommer om et øjeblik, folkens.
Jeg kommer.
Så fra nu af, efter hvert afsluttet retsmøde,
tager du ned til hendes celle og fortæller hende alt, hvad jeg giver dig.
Du gør det samme hver morgen.
Før hun kommer herop, fortæller du hende, hvad jeg har sagt.
Okay? Det samme hver eneste dag.
Tag gode notater
og fortæl mig om alt, hvad du synes er vigtigt.
Er det krystalklart?
Se bare!
Selvtilliden har fæstet rod.
Nu skal du ikke blive for hoven.
Vi får se, hvad der sker.
Ja, jeg er her endelig. Jeg er her.
Det var værd det var værd at vente på, jeg beklager.
Godaften, mine damer og herrer.
Jeg taler til Dem i aften
på et meget alvorligt tidspunkt i vores historie.
I flere måneder har den kendsgerning,
at der kunne ske sådan noget som det her,
hængt os over hovedet.
Det er altsammen overstået nu,
og der er ikke længere nogen usikkerhed.
KRIGSERKLÆRING HASTERESOLUTION FRA KONGRESSEN
I mellemtiden er vi, folket, allerede forberedt på at handle.
Hvordan kunne de gøre det, Max?
USA er neutral. Hvorfor ville jeres allierede angribe os?
Vores allierede.
Nej, det her er ikke, hvad jeg meldte mig til.
Mildred, pas på, hvad du siger.
Frk. Gillars.
Kom med os.
Det bliver nødt til at vente.
Vi har øvelse.
Det er ikke en anmodning, det er en befaling!
Max.
Vidste De, at efter den sidste krig...
opkøbte amerikanerne ruinerne af tyske slotte
og flyttede dem én sten ad gangen til USA?
De troede, de kunne købe vores nationalhistorie.
De var naive nok til at tro, at Europa respekterede den velstand,
der gav dem mulighed for at købe, hvad deres kultur manglede.
Vidste De det?
Nej.
USA er et ungt land.
Og vi kan tilgive ungdommens fejltrin,
men deres hovmod er ikke acceptabelt.
De mangler respekt for vores tusind år lange historie,
og de prædiker til os om moral.
De har evnen til at skelne mellem
sandhed og løgn.
Guld og uld.
Den eneste forskel i dag i det Amerika, De har lagt bag Dem,
er, at det er gået i yderligere fordærv.
Deres kapitalisme har produceret en håndfuld rige mænd
og et land af slaver, der tror, de er frie.
Deres Hollywood film glamouriserer livsstilen for de få øverst oppe,
mens resten af landet bliver ved med at fantasere om,
at det en dag kan blive dem.
De er for enfoldige til at forstå,
at de par ører, de får udbetalt
for at knokle, aldrig giver dem råd til noget som helst.
Et land af fantasifulde, drømmende fjolser.
Hvorfor forsvarer De dem?
USA er ved at falde fra hinanden.
Deres ledere har ventet på denne lejlighed.
De ønsker en krig.
Ved De hvorfor?
Nej.
Præsidenten har ført landet
ind i en økonomisk katastrofe, hvorfra der ikke er nogen udvej.
En hel generation af unge mennesker er fortabte og arbejdsløse.
Landet står på grænsen til en revolution.
Så de sender deres sønner ud til slagtning.
Vi vil kun i krig med Amerika
for at redde befolkningen fra deres regering
og vise dem vejen frem.
De har fået succes her.
De har fundet et liv.
Ja.
Vælg ikke blindt at følge en vej
på grund af Deres fødested.
Tyskland har modtaget Dem med åbne arme.
Bliv hos os, så finder De ud af, hvordan det føles at sejre.
Jeg behøver ikke at minde Dem om, at Deres amerikanske pas
og rejsepapirer er blevet konfiskeret.
Dette er en troskabsed til det tyske Reich.
Den skal De skrive under på, hvis De fortsat vil bo her.
Undskyld mig, Frk. Frk. Gillars?
Jeg hedder Billy Owen.
Skal du bare stå der
som en malplaceret citron, eller har du et stykke papir,
du gerne vil læse højt for mig?
Jeg har ikke et stykke papir.
Det er en skam.
- Med forlov? - Ja.
Hr. Laughlin mener, at i det lange løb
Jeg er nok fandens ligeglad med,
hvad Hr. Laughlin mener.
- Han er den bedste, Frk. Gillars. - Den bedste til hvad?
En hurtig retssag og en endnu hurtigere henrettelse?
Den bedste til ikke at sige noget?
Den bedste til at komme med vittigheder,
for han var fremragende til begge dele i dag.
Men hans omdømme
Det er det allervigtigste her, er det ikke?
Green Hornet?
Der slår dommere ihjel?
En jury med 12 personer, der allerede hader mig,
kunne ikke være mere skideligeglade med min advokats omdømme!
Han fortalte mig, at der hurtigt bliver klarhed over det hele.
At jeg ville få endnu en chance til at være på Broadway
efter al presseomtalen.
Frk. Gillars, han...
han forsøger at hjælpe Dem.
Jeg undrede mig, da jeg så dig derude.
Og jeg havde desværre ret.
Du er lige så naiv og dum, som du ser ud.
Du kan godt gå nu, Billy Owen.
Jamen, tak, Frk. Gillars...
Hav en god dag.
Må jeg?
Hvad fandt du ud af?
Hun er født i Maine i et skilsmissehjem.
Hendes forældre gik endelig fra hinanden, da hun var teenager.
Tog på universitetet for at studere teater.
Hun var faktisk korpige.
Og hun var også med i lidt vaudeville.
Flyttede til Berlin i 1933, hvor hun underviste i engelsk.
Begyndte at arbejde for Radio Berlin
Giver du mig hendes dødsnotits?
Hvad?
Alt det, du lige har sagt, stod i avisen i morges.
- Jeg læste det. - Nå, gjorde det det?
Ja.
Hun sagde overhovedet ikke noget til dig, gjorde hun?
Nej.
Nej, det gjorde hun ikke.
Vidste du, at Senatet har et baseballhold?
Vandt 50 kampe sidste år.
De tabte 104.
Tog sidstepladsen i Amerikaligaen.
47 kampe bag holdet på førstepladsen,
som endte med at vinde mesterskabet,
New York Yankees.
Vindere fokuserer på at vinde.
Tabere fokuserer på vinderne.
Jeg ved ikke, om jeg forstår, Hr.
Du kommer ikke langt, hvis du skal jagte ambulancer med det halte ben.
Okay, lås dørene, før du tager hjem.
Ja, Hr.
Hr. dommer, anklageren vil nu
afspille optagelsen fra 17. juni, 1943.
Berlin kalder.
Berlin kalder amerikanske mødre og hustruer.
Det er en vanære mod det amerikanske folk,
at de ikke vågner og indser
alt det, Franklin Roosevelt gør mod folk, der ikke er jøder,
i dit land og i mit land.
Og jeg nægter at deltage i det,
og jeg insisterer på at bekæmpe det.
Man kan give vores drenge en amerikansk uniform på.
17. JUNI, 1943, BERLIN
Man kan give dem en riffel i hænderne
Hov, Sally er på!
Man kan sende dem over grænserne for at ødelægge Tyskland,
men man kan aldrig skabe forståelse
mellem amerikanerne og briterne.
Jeg siger, glem Roosevelt
og Churchill, som gjorde denne krig mulig.
MAROKKO, NORDAFRIKA
Som amerikansk pige
bliver jeg herovre på denne side af stakittet.
For Tysklands side er den rigtige side.
I virkeligheden er der ikke krig mellem Tyskland og USA,
der er krig mellem jøder og ikke-jøder.
Og jeg havde nær glemt,
at jeg ville sige hej til den 36. infanteridivision
der lige er landet uden for Tobruk.
Måske siger hun noget om Jimmys enhed i aften.
I bliver snart budt velkommen
af en stor tysk velkomstkomité.
Og mens I er herovre og kæmper for Roosevelt
og alle hans jødiske tropper, håber jeg,
at der hjemme i jeres hjemby
ikke er nogen, der laver øjne ad skattepigen.
Tænker I på,
hvad jeres kærester og koner laver i aften, gutter?
I kan da ikke bebrejde dem, at de gerne vil more sig lidt, vel?
Det sidste, de ønsker sig i denne verden, er at I drenge går hen
og bliver helt vansirede og radbrækkede
i jeres kamp mod den uovervindelige tyske hær.
Alle piger foretrækker, at deres mænd kommer hjem i ét stykke.
Jeg siger det bare, fordi jeg bekymrer mig om jer.
Jeg ønsker ikke, at I spilder jeres liv for den mentale,
moralske, og fysiske krøbling, I har til præsident.
Og her kommer lidt musik.
Ja, vi har ingen bananer
Vi har ingen bananer i dag
Vi har grønne bønner og løg
Vi har fået fortalt, at hun er mere populær i USA
end alle vores andre udsendelser.
Tolv millioner lyttere.
Og tomater...
Hun får endda fanpost.
...og kartofler
- Men vi har altså ingen bananer. - Soldaterne ser ud til at elske hende.
I kommer til at betale, hvis I kommer i vejen for os
Giv Frk. Gillars besked om, at jeg ønsker at tale med hende,
når udsendelsen er færdig.
Forstået.
Jeg har to ord
Så ja, vi har ikke mere nåde,
Og I kommer til at betale, hvis I kommer i vejen for os
Ja.
Godt, gutter. Godt gjort.
Det er mine gutter.
Er De glad for at arbejde for Der Führers radiostation?
Ja.
De får, hvad De skal bruge. Godt betalt.
De tjener mere, end De nogensinde gjorde i New York, ikke?
Ja.
Det er en præstigefyldt stilling. Verden lytter.
Der er ikke plads til fejltrin.
Forstår De mig?
Det er jeg ikke så sikker på, De gør.
I dag afveg De fra manuskriptet.
Nej.
'Vi piger har også vores behov, ved I.
'Det sidste, de ønsker sig i denne verden,
'er at I drenge går hen og bliver helt vansirede og radbrækkede
i jeres kamp mod den uovervindelige tyske hær.'
Uovervindelige?
- Ja. - Ja, undskyld. Hvad var det?
Ja.
Var det det, jeg skrev?
Det var det, jeg huskede.
De afveg fra manuskriptet.
Dr. Goebbels, siden begyndelsen af min karriere som skuespillerinde,
har jeg lært, at man skal kommunikere følelser.
Ikke nødvendigvis ord for ord,
og sommertider afviger man fra manuskriptet.
Dr. Goebbels?
Uovervindelige...
er jo bare det modsatte af overvindelige.
Der er ikke nogen modsætning til ordet 'ubesejrlige'.
Det var det ord, jeg brugte i Deres manuskript,
som De ikke sagde korrekt.
Lagde du mærke til noget, Max, da du var på vej ud?
Nej.
Jeg vil væk herfra.
Jeg har en ide til et nyt show.
Det hedder 'Breve til dem derhjemme'.
Vi besøger... krigsfangelejre,
og du interviewer amerikanske krigsfanger.
Det viser forældrene derhjemme, at deres sønner stadig er i live,
og at de får behandling.
Dr. Goebbels godkender det, fordi det viser, at tyskerne
behandler amerikanerne med stor venlighed og omsorg.
Soldaterne kan optage meddelelser og sende dem hjem.
Hej folkens. Det er Midge.
Jeg er ved at interviewe en rigtig flink soldat, der hedder Harold,
fra New York City.
Og Harold vil gerne sige noget til sin søster og mor.
Alle vil lytte med,
fordi de får nyhederne hurtigere end fra noget andet sted.
Jeg synes, du ser tapper og flot ud.
Okay. Lad os så se et stort smil.
Trods alt er
tyskerne og amerikanerne egentlig ikke fjender.
Er der nogen, der har lyst til Apennine nektar?
Ja!
Det er faktisk lidt stærkere end Appenine.
Johnny, har du lyst til at sige et par ord
til dem derhjemme, måske familien eller en kæreste?
Til Alison, og sig til hende, at jeg elsker hende.
En, to, tre.
Massimale!
Ved du helt uden tvivl,
at den kvinde, der interviewede dig
som krigsfange,
mens hun var forklædt i en Røde Kors uniform,
er den kvinde lige der?
Alle blev ved med at hviske om,
at det var den berømte Axis Sally,
men hun kaldte sig et andet navn.
Og hvordan reagerede du?
Sandt at sige
havde jeg svært ved at koncentrere mig om det, hun sagde.
Og hvorfor det?
- Tja, Hr. - Ja.
-Da hun satte sig ned -Ja?
Var der ikke meget, man skulle tænke sig til.
Virkelig? Det forstår jeg ikke rigtigt, du.
Kan du beskrive, hvad det var?
- Altså, Hr. - Ja?
Når hun bevægede sig lidt fremover...
for at justere mikrofonen...
så jeg... en en hel del.
Du så en hel del?
Jamen, kan du beskrive, hvad det var, du så?
Jeg ved ikke, om jeg kan sige det i blandet selskab, Hr.
Nej, kom nu. Du kan godt sige det. Du kan godt sige det her.
Altså, jeg er ikke i tvivl om, at alle her har hørt
lidt af hvert under denne retssag.
Kan du venligst oplyse os?
Helt alvorligt, Hr.?
Jeg mener det lige så alvorligt som metalpladen
i din pande, makker.
Der er en kvindes liv, der står på spil.
Og dit vidnesbyrd er, at hun på en eller anden måde fik dig til at sige ting,
du normalt ikke ville have sagt.
Så, hvad er det, der er så helvedes hemmeligt, at du ikke kan spytte det ud?
Ud med det. Kom så. Lad os høre det.
Det var ikke bare kavalergangen, man kunne se, Hr.
Hun havde ikke undertøj på.
Nå ja, men det er der vel ikke noget at sige til, vel?
Forsvaret har afsluttet.
Du blev interviewet som krigsfange, ikke?
Ja, Hr. Jeg var en del at hærens 29. division,
da jeg blev fanget.
Okay. Hvor henvender vi os?
Vi henvender os til verdens bedste by.
Minot, North Dakota.
Nå, hvem har du i Minot?
Jeg har min pige, Margaret, og vores førstefødte søn.
Han er en dejlig dreng. Han ligner sin far.
Det tror jeg gerne.
Og hvad vil du gerne sige til dem?
Hvordan har du det?
Lav feber. Højt humør.
Har lidt granatsplinter, der driller i benet,
men det går nok.
Hun fortalte mig og en anden gruppe sårede soldater,
at dem derhjemme ville blive glade for at høre,
at vi stadig er i live og bliver godt behandlet.
Og blev du godt behandlet?
Nej, Hr. Det kan man ikke sige.
Nå ja, men nu er du jo i et felthospital,
og de gør det bedste, de kan,
under omstændighederne.
De gjorde ikke meget, frue.
Soldaterlivet, det tager man lidt, som det kommer.
Hej folkens. Det er Midge.
Jeg kommer til jer fra et hospital i Tyskland,
hvor jeg er sammen med en flot ung soldat, der hedder Andrew,
fra North Carolina
Kan du identificere den person, der forhørte dig
i en tysk krigsfangelejr?
Det var hende.
Jeg sagde til hende, at jeg genkendte hendes stemme.
Hvad sagde hun?
Hun smilede og sagde,
'Du kender mig nok som Axis Sally?'
Og hvad var dit svar til hende?
Jeg sagde, at vi havde nogle andre velvalgte navne, vi kaldte hende.
Da du og de andre havde snakket med hende, hvad skete der så?
Altså, jeg vidste det ikke på daværende tidspunkt, Hr., men da jeg kom hjem,
fandt jeg ud af, at de havde redigeret båndene,
så det kom til at lyde som noget helt andet.
Kan du huske andre specifikke ting?
Hun fik det til at lyde som om, vi mente, det var en vanære,
hvad Præsident Roosevelt havde fået til at ske
mod os, der kæmpede, og at krigen var nytteløs.
Den kvinde har forrådt vores land.
Ja. Det har du nævnt gentagne gange.
Underminerede hun din moral?
Absolut.
- Gjorde hun det? - Absolut.
Hvordan underminerede hun din moral?
Det vil jeg gerne vide. Hvordan gjorde hun det?
Min moral blev ødelagt af, at den kvinde arbejdede for tyskerne.
Ja så. Nu var du jo faldskærmssoldat.
Du ved, du plejede at flyve bag fjendens linjer
og springe ud, ikke?
- Korrekt. - Ja.
Kan du huske en sang, der hed 'Tyskland marcherer videre'?
Husker du den?
Den mindes jeg ikke. Nej.
Nej? Jamen måske hjælper det her.
Billy...
Og Tyskland marcherer videre
Og Tyskland marcherer stadig videre
Jeg kan huske melodien.
Ja.
Som du siger det nu, ødelagde det din moral?
Din kampvilje?
Det var det, jeg sagde.
Jamen det virker lidt overfølsomt
for en mand, der springer ud af fly
bag fjendens linjer, synes du ikke?
Indsigelse!
Opretholdt.
Træd varsomt, Hr. Laughlin.
Jeg beklager, at jeg trådte på sandheden, Hr. dommer.
Hr. Laughlin, må jeg spørge Dem om noget?
Ja, men kan du ikke godt gøre det kort, Billy. Hvad?
Har De overvejet at bruge Grundlovens 1. Tilføjelse
som forsvar?
Ja, det er jo for nybegyndere, Billy.
Introduktion til jura, første år.
Anklageren siger,
at hun hjalp og støttede vores fjender.
Du vil argumentere med ytringsfrihed?
Nej, det må du undskylde.
Okay. Jamen hvad med loven for Udstationerede i Udlandet fra 1868?
Jeg har altså ikke tid til det her, Billy.
Hun gav afkald på sit amerikanske statsborgerskab
og aflagde troskabsed til Third Reich.
Ja.
Det er rigtigt.
Man kan ikke begå forræderi, hvis man ikke er statsborger.
Du ved, det er ikke, at du ikke er kvik, Billy.
Du er bare dum. Ikke andet.
Hvad har det med sagen at gøre, Hr.?
Du ved, der er ting de ikke lærer dig under advokatstudiet.
For eksempel hvordan verden fungerer. Du ved, det store billede.
Skuespillere på en scene
er ikke de eneste, der har en rolle at spille.
Og det er ikke hver eneste, der spiller en rolle,
som tropper op i retten.
Der skal sælges aviser.
Politikere afgiver løfter, som de skal holde.
Og det amerikanske folk,
de vil have hævn for krigen.
Vil de ikke?
Har De indgået forlig?
Tja, hvad taler du om?
- Selvfølgelig har jeg indgået forlig. - Har De indgået forlig?
Jeg har indgået forlig. Naturligvis!
Jeg indgår altid forlig.
Jeg ville ikke være her, hvis jeg ikke indgik et forlig.
Det er en del af arbejdsbeskrivelsen.
Okay.
Her, lad os sige, at jeg argumenterer med udsendelse til udlandet.
Ved du, hvad det betyder?
For alle de andre amerikanere, der tog derover
og bidrog til den tyske krigsindsats?
Ingen ville blive holdt ansvarlig for deres handlinger, vel?
Hvad ville det betyde?
Fatter du det?
Men hun har ikke gjort noget.
Hvad siger du?
Men hun har ikke gjort noget.
Hold op, du har godt nok ekstra knogler i hovedet.
Det er lige meget, Billy.
Få det ind i knolden.
Det er bare lige meget.
Men hendes liv står på spil.
Jeg mener, betyder det ikke noget for dig, Hr.?
Jeg ved, hvordan et billede af døden ser ud.
Forstår du? Jeg har det i en ramme lige her.
Har du set det?
Undskyld, Hr.
Jeg...
Jeg vidste ikke...
Nej, for din mund kører.
Hør her, du kommer ikke herop med ild i røven
og stiller spørgsmål ved min moral.
Du bliver bare ved med at tage notater
og drømme om at komme i seng med Goebbels' tidligere skøge.
- Gør du det. - Jeg...
Jeg drømmer ikke om at komme i seng med Goebbels... er det...
Jamen så vågn dog for fanden op!
Vil du gerne beholde dit job, Billy?
Helt alvorligt?
Ja.
Virkelig? Vil du gerne beholde det?
Ja, Hr.
Så gør én ting for mig.
Hold munden lukket under retssagen
og i domhuset, så kan du beholde dit job.
Ja, Hr.
Se, vi har lige indgået et forlig.
Butikken er lukket, unge mand.
Kom igen en anden gang.
Jeg lyttede til Dem under krigen.
Og De fik mig til at grine på et tidspunkt, hvor intet andet kunne.
Og det var ikke kun mig.
Og jeg ser alle de her fyre komme ind
og overdrive, hvad de følte...
Det får mig helt op i det røde felt.
Jeg ved godt, at jeg ikke er fyren, der stiller spørgsmålene deroppe, men...
De skal bare vide, at jeg er på Deres side.
Det kan godt være, vi har oddsene imod os,
men... jeg kom ikke tilbage fra Okinawa
uden at have lært, hvordan man slås.
Den her er til dig.
Jeg føler mig som et barn juleaften.
Tak.
Okay, unge mand.
Lad os snakke om det.
Tak.
Mine damer og herrer!
En stor del af det fantastiske arbejde,
Doctor Goebbels har udført...
fokuserer på radio.
Vores æresgæst har bedt
stjernen fra Radio Berlin
om at optræde for Dem i aften.
Hun er kendt verden over
som Axis Sally.
Sig velkommen til...
Mildred Gillars!
Danke schön. Tak. Tak.
Det er mig en ære.
Uden for barakkerne Ved lygten på hjørnet
Står jeg altid Og venter på dig om aftenen
Vi vil lave en verden for to
Jeg vil vente på dig Hele natten lang
På dig, Lili Marlene
Du var fremragende i aften.
Du fortæller mig bare, hvad jeg gerne vil høre.
Jeg har en ide til et nyt stykke radioteater.
Det er om en amerikansk mor,
der drømmer, at hendes søn dør i en invasion af Europa.
Frk. Gillars.
Kom med os.
Rigtig køn...
Drej rundt for mig.
Tror De virkelig, De er den første skøge, der har prøvet det?
De kommer dansende herind hver morgen...
og gør nøjagtigt, som De får besked på.
Forstået?
Og så er det ud.
Ud!
Okay, tak.
Ja, det er mig.
All right.
Nå, Billy sendte mig herned, han sagde De ville tale med mig,
og De har noget at sige, der vil ændre hele sagen.
Jeg forsøgte at slå Dr. Joseph Goebbels ihjel.
Er det det, De fik mig herned for, så De kunne fortælle mig det?
Ja. Ja.
Betød det ikke noget for Dem?
Fald ned.
Var der nogen, der så Dem forsøge det?
Nogen vi kan få til at vidne?
Nogen som helst?
Nej.
Så skete det ikke.
- Men det er sandt. - Ja.
Fortæl mig om den her sandhed.
Lad os gøre det.
Okay, Dr. Goebbels ville have mig til sit hotel.
- Ja. - Og jeg var på værelset.
- Ja. - Og der lå en pistol på bordet.
Jeg rakte efter pistolen, jeg rettede den mod hovedet på ham.
Og jeg trykkede på aftrækkeren.
Og så?
Ingen ammunition.
Ingen ammunition?
Jeg havde håbet at slå ham ihjel.
Håb om håb.
Nå ja, det er ikke den bedste situation at være i, er det?
Nej.
Altså, var der nogen, der så det?
Nej. Jeg fortalte Max om det.
Nå, ja, men Max er død.
Ja.
Så Deres snigmordsforsøg slog fejl.
De har ingen vidner.
Og nu er alle dem, der var i live på det tidspunkt, døde.
Men det er sandheden.
Det skal De kunne bevise.
I virkeligheden er det, vi er nødt til at acceptere,
ikke altid sandheden, og det er sandheden.
Jeg havde boet i Tyskland i fem år,
før krigen overhovedet begyndte.
Jeg havde et liv der. Jeg var forelsket.
De ting har jeg aldrig haft i Staterne.
Og de tog mine papirer, Hr. Laughlin.
Jeg kunne ikke tage nogen steder hen.
Jeg kunne ikke tage tilbage til Staterne.
Hvad skulle jeg gøre?
Alle vil helst mene,
at de til enhver tid ville gøre det rigtige,
at de altid ville foretage det rette valg.
Men sådan er det ikke i krig.
Der er ikke rigtigt og forkert.
Der er bare død og overlevelse.
Og jeg gjorde, hvad jeg kunne, for at overleve.
Hvad ville De have gjort, Hr. Laughlin?
Jeg ville nok også have forsøgt at slå Goebbels ihjel.
11 MAJ, 1944, BERLIN
Berlin kalder,
Og når Berlin kalder, er det om at høre efter.
I stedet for vores normale program,
vil vi præsentere et radiospil, der hedder 'Vision om invasionen'.
Da De optrådte i radiospillet 'Vision om invasionen',
hvad husker De så om Frk. Gillars?
Hun var en ret dygtig skuespillerinde.
Altså, tog hun rollen alvorligt?
I høj grad, Hr.
Indsigelse! Hr. dommer!
Vidnets mening om Mildred Gillars' skuespil
er på ingen måde relevant for denne sag.
Hold nu op, Hr. advokat! Vær ikke absurd.
Selvfølgelig er den det!
Hun var stjernen i et radiospil,
der forudsagde, at amerikanske soldater ville blive slagtet som svin.
Det var psykologisk krigsførelse, hvori hun var en soldat!
Ved I hvad, jeg får sommetider drømme...
forudanelser.
Jeg kan ikke holde op med at tænke på en, jeg lige har haft
om alle vores unge mænd, der er ved at gøre sig klar til D-Dag
og invasionen af Frankrig.
D-Dag!
D står for dysterhed og dårligdom, degenerering og død!
Overvejede De at afslå Deres rolle i radiospillet?
Nej, naturligvis ikke.
Hvorfor ikke?
Der var aldrig mulighed for at sige nej.
Hvad ville der være sket, hvis De nægtede at spille Deres rolle?
Min kone, mine børn og jeg
kunne være blevet sendt i koncentrationslejr.
Kom med mig halvvejs rundt om kloden,
mens Evelyns vision fortsætter.
I drømmen ser hun sin nedtrykte søn
ombord på militærskibet, hvor han snakker med en kammerat.
De siger, vi har fået ordrer om
at indtage strandene.
Gad vide, hvad der kommer til at ske os?
Jeg har en følelse af,
at vi aldrig ser Staterne igen.
Jeg tænkte lige på, hvad mor mon foretager sig nu,
og på, hvad hun har hørt.
Det var en drøm, min søn, men du er virkelig.
Du er hjemme. Tryg.
Alan, hvor er jeg lykkelig.
Hr. Houben, De var direktør
for den oversøiske division
af det Tyske Radioselskab under krigen.
- Var De ikke? - Ja, Hr.
Husker De, at den anklagede
arbejdede på et radiospil, der hed 'Vision om invasionen'?
Ja, Hr. Jeg var til stede, da det blev optaget.
Husker De, om alle i radiospillet,
også Frk. Gillars, læste fra et manuskript?
Ja, Hr. De brugte altid et manuskript.
Åh! Der er sket noget forfærdeligt!
Alan er død!
Hvad er der i vejen, min skat?
Har du mareridt igen?
Han var lige her i værelset!
Det var virkeligt.
Hvem var manuskriptforfatteren?
Max Otto Koischwitz.
Ikke Frk. Gillars.
- Nej. - Nej.
Bravo.
Prost.
Du var fantastisk.
Hele landet lyttede med.
Dr. Goebbels; Der Führer selv.
Nytter det noget?
På en eller anden måde. Selvfølgelig.
Max? Max?
Det er ingenting. Måske vinen.
Jeg er udmattet. Stress. Ikke andet.
- Du skal hvile dig. - Nej, nej.
Nu skal vi fejre det.
Det er en ny start for os.
Det håber jeg.
Max, du har feber. Vi må få dig i seng.
Kom.
Sig mig, husker De noget tidspunkt, hvor Frk. Gillars
afveg fra manuskriptet under den produktion?
De ved, hvor hun sagde de ord, hun selv ønskede at sige?
Nej.
Husker De noget tidspunkt, hvor skuespillerne,
på noget som helst tidspunkt i deres programmer, afveg fra manuskriptet
eller nægtede at følge anvisningerne skrevet på manuskriptet?
Ja.
Og hvad skete der dem, der nægtede at følge anvisningerne?
De forsvandt.
Fosvandt? Ud i den blå luft?
Nej, Hr.
Nej? Hvad skete der dem?
Den mand, der havde stillingen før mig, gjorde det.
Og hvad skete der med ham?
Han og hans familie blev sendt til en koncentrationslejr.
Så det ville ikke have været ualmindeligt,
hvis Frk. Gillars havde nægtet at læse manuskriptet
eller følge anvisningerne,
hvis det samme var sket for hende?
Enten det, eller også ville hun være blevet skudt
som flere andre radiooplæsere, som vi alle kendte.
Blev De nogensinde truet i forbindelse med deres arbejde?
Indsigelse!
Det her er latterligt, Hr. dommer.
Hr. advokat, kom herop.
Hr. dommer
Hr. dommer, vi har fastlagt
den ene gang efter den anden i denne retssag,
at en frygt for at blive straffet ikke er ensbetydende med egentlig straf.
Forsvaret bliver ved med at bringe vidner op i vidneskranken,
hvor de får dem til at sige, at de frygtede for livet,
hvilket aldrig har været det centrale spørgsmål.
Hele verden ved, at livet i Tyskland var skræmmende,
men det kan på ingen måde undskylde en kriminel handling.
Jeg ved ikke, hvor meget klarere det kan gøres.
Hvis forsvaret kunne komme med et vidne,
der rent faktisk selv var blevet truet,
ville vi ikke gøre indsigelse.
Hr. Kelley, har De noget at tilføje?
Nej. Jeg tror det er sagen i en nøddeskal.
Tør jeg spørge, Hr. Laughlin?
Som svar på hendes kommentar, taler de døde ikke, Hr. dommer.
Og hvis de gjorde, ville vi have masser af vidner.
Men som tingene står, kan man ikke indstævne en person,
der er død og begravet.
Og jeg er bundet af reglerne. Det var det hele.
Og rygter og spekulationer er ikke tilladt i retten.
Tak, Hr. dommer.
Det vidste jeg ikke.
INVASIONEN 6. JUNI, 1944
D-DAG
Og den 5. juni, 1944,
som man kan se her,
stak en flåde med over 4000 skibe til søs fra England.
Paris er blevet befriet.
Jublende menneskemasser står langs gaderne,
mens de Allierede haster gennem omegnen.
Friheden er vendt tilbage til Grækenland.
19. DECEMBER, 1944
Feltmarskal von Rundstedt ramt med 20 divisioner på 65 km lang front.
Ardenneroffensiven.
Det her har altsammen været svært for mig at være vidne til,
på samme måde, som det har været svært for jer at lytte til det, piger.
Mine tanker er hos Margaret, Delberts hustru, i aften,
og med deres lille søn.
Og jeg håber, at Delbert snart er hjemme hos jer igen.
Vi har to soldater mere, vi har rapporter om.
Det er Louis Koch fra Milwaukee.
Jeg har en rapport fra 4. december.
Der står, at han har fået knust sin højre arm
så slemt, at lægerne blev nødt til at amputere.
I en senere rapport står der,
at såret heler meget pænt.
Og der er Jimmy Thomas fra Portland, Maine.
- Jimmy? Hun nævnte vores Jimmy? - Jimmy er i en lejr i Italien nu...
og sender en hilsen til sin familie her i julen.
Han har en kugle i venstre knæ,
som desværre har splintret knoglen.
De tyske læger arbejdede utrætteligt på ham,
og jeg må sige, at Jimmy simpelthen var så taknemmelig,
da jeg mødte ham.
Han halter nu,
men han er i live og rask.
Jimmy er i live.
Det hørte jeg lige på Axis Sally programmet.
Han fortalte mig om film, han havde set i Amerika.
Film, der handlede om Tysklands barbariske handlinger,
og den behandling, landet giver amerikanske fanger.
Men det var slet ikke hans erfaring.
Han sagde, at i dag ved han, at det bare er propaganda.
Mænd kommer ind, hundredvis af dem.
Disse amerikanske drenge, dag efter dag,
de flyver over Europa i deres terrorkampagner
og forsøger at tilintetgøre hele racen,
ved nådesløst at dræbe hjælpeløse kvinder og børn.
Jeg spørger jer, amerikanske kvinder,
om I har opdraget jeres drenge til at være mordere?
For det er det, de er ved at blive.
Disse drenge blev bedt om at ofre deres ungdom
og deres fremtid... og for hvad?
Men Midge, det er juleaften.
Jeg er sikker på, der bliver en pause i blodbadet i et lille stykke tid.
Drengene savner deres familier,
og deres familier savner dem.
Hvad siger du til, at vi giver dem en julesang?
God ide, Charlie.
Ville vi ikke helst være hjemme til jul?
Sammen med dem, vi elsker, Ved årets afslutning
Hvor lykkelig en vinterdag,
Hvis mine drenge, Der var så langt væk
Kom hjem til jul
Juletiden er til at glæde sig i
Ikke til krigshandlinger Fra London til Berlin
Rensdyr, hvis I fører an,
Lover jeg, at jeg vil holde mig hjemme
I juletiden
Hjemme i juletiden
Bliv ved med at lytte til dette program
efter flere sygdomsrapporter om soldaterne.
Som I ved, kommer vi ofte med opdateringer.
Glædelig jul, Amerika.
Fra Berlin.
Vil De lige besvare spørgsmålet?
De underskrev troskabseden for at redde Deres liv, ikke?
Ja. Jeg skrev under på eden, så jeg kunne leve.
De sagde igen og igen,
at de Allierede bare burde overgive sig til Tyskland.
Troede De, at deres ord rent faktisk ville få dem til hvad? At give op?
Det var underholdning.
Vi sang sange. Vi morede os.
Vi forsøgte at gøre det sjovt for soldaterne.
Nåh, sjovt.
Sommetider talte De om, at kæresterne
og hustruerne tilbage i Staterne,
gik i byen med militærnægterne derhjemme.
Mente De, at det ville være underholdende for gutterne ved fronten?
De vidste, at jeg bare sagde det for sjov.
Var det bare for sjov, når De sagde i Deres sygdomsrapporter,
når De læste en mors navn
og fortalte hende, at hende søn lige var blevet dræbt i kamp?
Nej.
Eller når De fortsatte med at fortælle den mor
om hendes søns lidelse, før han døde?
Var det også bare for sjov?
Det ved De godt, det ikke var.
Frk. Gillars, ønskede De, som Axis Sally,
virkelig, at USA skulle tabe krigen?
Nej.
Sikkert.
Var De forelsket i Hr. Max Otto Koischwitz?
Det er et personligt spørgsmål.
Det er personligt. Ja, det ved jeg godt.
Men vil De besvare mit spørgsmål alligevel?
Ja, jeg elskede ham.
Jeg havde kendt ham, siden jeg gik i skole
hjemme på Hunter College i New York City.
Og jeg fandt sammen med ham igen i Tyskland,
da vi arbejdede sammen.
Og havde Prof. Koischwitz
indflydelse på Deres liv?
Jeg så ham som min skæbne.
Hvad mener De med det? Deres skæbne.
Uden Prof. Koischwitz' tilstedeværelse i mit liv,
Ville jeg ikke være i live
og kæmpe for mit liv her i dag.
Og det er min mening, at de år, vi fik sammen,
var det hele værd.
Også al den elendighed, der kom senere.
Er det din ærlige mening?
Jeg elskede ham af hele mit hjerte,
og jeg ville gøre det igen.
Feberen er for høj.
Betændelsen har spredt sig helt ubehersket.
Der er ikke længere ret meget, vi kan gøre for ham på nuværende tidspunkt.
Tuberkulose er meget smitsomt.
De bør måske selv tjekkes.
Tak, Doktor.
Søde Max, hvordan kan jeg nogensinde leve uden dig?
Du er min ridder.
Så klog, så sød, og altid, altid
troede du på mig og elskede mig.
Du er den eneste mand, jeg nogensinde har elsket...
og den eneste, der nogensinde har elsket mig.
Jeg er ked af det.
Du må ikke være ked af det.
Du må endelig ikke være ked af det, Max.
Jeg elsker dig.
Altid, jeg elsker dig.
8. MAJ, 1945
Godaften til Amerikas damer.
Som I ved, tænker jeg mere og mere på jer som tiden går.
På en eller anden måde kan jeg ikke slå jer ud af hovedet.
Vi kan allesammen kun håbe det bedste kommer ud af alt det her.
Og for de amerikanske soldater håber jeg, at mine udsendelser
på en eller anden måde har bragt jer en pause fra krigen.
Og at jeg, uanset hvor I var i Europa eller Nordamerika,
på en eller anden måde afledte jeres tanker fra al blodsudgydelsen,
og at jeg gjorde tingene lidt bedre, om blot i nogle få minutter.
Det her er min sidste udsendelse...
og jeg håber, I passer på jer selv.
Nå, din afskedsansøgning. Meget professionelt.
Tak.
Hvem tager din plads?
Det ved jeg ikke. Jeg er meget svær at erstatte.
Uden tvivl.
All right.
Til dig...
en afskedsgave.
Vær forberedt.
Virk ikke forberedt.
Se?
Og hav altid det ved hånden, som anklageren har på dig.
Lad os se.
Ingenting.
AFSLUTTENDE ARGUMENTER GILLARS VS. USA
Forsvaret vil have Dem til at tro,
at Frk. Gillars var et offer,
men beviserne angiver noget andet.
Hendes venner var nazister, hendes forlovede var nazist,
alle omkring hende... nazister.
Hun valgte at være der.
Hun følte ikke, de kunne tabe.
Hun var på den rette side,
og det eneste, der betød noget for hende, var hendes egne ambitioner,
hendes egen egoistiske berømmelse.
Og med tiden
gik det op for hende, at hun havde gjort noget forkert.
Så meget, at da krigen var slut,
påtog hun sig et alias,
til vi endelig fik opsnust hende.
Er det en adfærd, man forventer af et uskyldigt offer?
Eller af en løgnagtig, opportunistisk forræder?
Hvad hun gjorde, var at tage modet fra vores soldater,
og at hjælpe og støtte vores fjender.
Ifølge Grundloven
er det definitionen af forræderi.
Jeg beder Dem... Jeg bønfalder Dem
om at finde denne kvinde skyldig i de grusomme forbrydelser,
hun har begået mod vores dejlige land.
Okay.
Ja.
Mine damer og herrer på juryen,
De må undskylde den ubestemmelige dunst i lokalet,
som anklageren har efterladt.
Pis og lort. Den skal nok fortage sig.
Jeg fik ikke så mange til at grine, som jeg havde regnet med.
Det gør jeg aldrig.
'Enhver, der tænker, må tænke på deltagelse i denne krig,
som de ville tænke på selvmord.'
Det sagde Eleanor Roosevelt.
'Tro aldrig, at denne krig, uanset hvor berettiget,
ikke er en forbrydelse.
Tro aldrig, at det ikke er en forbrydelse.'
Og det er Ernest Hemingway.
Men der er ingen af dem, der står for retten for forræderi.
Hvorfor ikke?
Som Frk. Gillars var de imod, at vi involverede os i krigen.
Og som Frk. Gillars talte de om det offentligt.
Men i modsætning til Frk. Gillars...
var der ingen af dem, der havde en pistol rettet mod hovedet.
Og i modsætning til Frk. Gillars
blev ordene ikke givet til dem af nazisterne.
Frk. Gillars står for retten med otte klagepunkter for forræderi,
fordi hun læste fra et manuskript, hun ikke havde skrevet,
og sagde ord, hun ikke troede på,
og for at blive beordret, at hun skulle sige disse ord
eller lide døden.
Og nu vil denne anklager have hende hængt.
'Kongressen må ikke vedtage nogen lov,
der indskrænker ytringsfriheden.'
Det har jeg hørt før. Det er Grundlovens 1. Tilføjelse.
Fru Roosevelt, Hemingway og alle de andre,
de sagde det, de sagde,
og vores amerikanske love beskyttede dem.
Mine damer og herrer på juryen,
De må forstå.
Amerika ser til.
Hele verden ser til, de ser os allesammen.
Hvis Frk. Gillars bliver fundet skyldig,
risikerer vi, at ytringsfriheden ikke længere er vores ret.
Den vil blive et privilegie,
og vi kan blive frataget et privilegie når som helst, af enhver årsag.
Men lade os lige være helt ærlige,
Axis Sally var ikke en person.
Axis Sally var en persona,
en rolle, Frk. Gillars spillede på et radioprogram.
Og her er det lange og det korte af det hele.
Der var ingen, der døde.
Ikke et eneste amerikansk liv blev taget
på grund af Frk. Gillars' radioudsendelse, ikke et eneste.
Det er en kendsgerning.
På den anden side, var der mange bekymrede forældre...
amerikanske mødre, fædre... som alle fandt trøst,
fordi de hørte om, hvor deres søn befandt sig,
gennem hendes radioprogrammer.
Millioner lyttede til hver eneste udsendelse hver uge.
Men alligevel sidder denne uretfærdigt udskældte og anklagede kvinde
her i dag og kæmper for sit liv,
selv om der ikke er den mindste smule beviser,
ingen beviser for, at nogen af hendes udsendelser
var skadelige for dette land,
eller at de på en eller anden måde
underminerede moralen for vores soldater i kampen.
Det er jo helt latterligt!
Vores drenge, der er midt i krigens rædsler,
bekymrer sig ikke om, hvad Mildred Gillars,
eller Axis Sally, siger i en radioudsendelse.
En eller anden latterlig sang? Hørte De sangen?
'Tyskland banker jer' eller noget i den retning,
hvad det nu var, et eller andet... det var en fjollet kendingsmelodi!
En slapstick-parodi!
De finder den selvfølgelig latterlig.
De griner, og de gør grin med den,
og de skriver hjem til forældrene og siger,
'Hørte I, hvad Axis Sally sagde den anden dag?'
Ha ha ha, meget morsomt.
Forstår De? Det er for sjov.
Selvfølgelig sagde hun ting, vi ikke kunne lide.
Selvfølgelig gjorde hun det.
Men det var hendes persona.
Det var Axis Sally. Det var ikke Mildred Gillars.
Glem ikke, at det var en rolle, hun blev tvunget til at spille.
Hvem har i virkeligheden ansvaret for de ord?
Det var Third Reichs grimme propagandamaskine,
Goebbels' and Hitlers ord,
ikke Frk. Mildred Gillars' ord. Nej.
Lad os lige stoppe et øjeblik.
Og lad os lige se, hvad der i virkeligheden foregår her.
Vi mistede millioner af liv.
Nu ved jeg ikke...
Jeg ved ikke, om man kan vinde en krig, der koster så meget.
Det ved jeg ikke.
Men jeg ved, at der ikke er en eneste person i dette lokale,
der ikke blev påvirket af den her krig, ikke en eneste.
Og hvad gør vi så?
Nogle har mistet venner.
Nogle har mistet hele familier...
slægtninge, brødre, sønner.
Min søn.
Lad mig læse det her for Dem.
'Når nogen tilføjer skade...
'skal det gengældes liv for liv.
Øje for øje, tand for tand.'
Det ved vi allesammen. Vi har hørt det før.
Vi ønsker retfærdighed efter den her krig.
Vi vil have, at fjenderne skal betale dyrt
for det, de har taget fra os.
Og vi har ikke uret i dette ønske.
Men vi må stoppe et øjeblik.
Vi skal være forsigtige med, hvor vi peger fingeren.
Den kvinde, der sidder i den her stol,
er ikke Deres fjende.
Det har hun aldrig været.
Vi må ikke lade smerterne over vores tab, vores følelser...
overskygge vores dømmekraft.
Forveksle blind retfærdighed med blind hævngerrighed.
Jeg må sige, at det her føles som hævngerrighed.
Vi må ikke ofre denne kvinde, på nationalfølelsens hellige alter,
en nationalfølelse, der meget let
kunne dække over en lynch mob!
Og så bliver det tyranni, vi har kæmpet imod i årevis,
os selv.
Mildred Gillars...
Vi så hende hele retssagen igennem.
Vi kender hende.
Vi har hørt hendes livshistorie.
Vi hørte små detaljer om hende,
hentydninger, osv.
Vi hørte anklageren hamre hende,
som han i reglen gør.
Helt alene, uden pas,
et fremmed land, ingen steder at tage hen.
I krigszonen, en krigszone, der blev hendes liv.
Hvad gør man?
Hvad sker der med en, der skal leve dét igennem?
Filosoffer og psykiatere fra Platon til Freud fortæller os:
'Det mest fremtrædende af menneskets grundlæggende instinkter
er refleksen for overlevelse.'
Det var det, Mildred Gillars gjorde.
Og andet gjorde hun ikke.
Overleve.
Lad mig spørge Dem, hvad De selv ville have gjort?
Hver især af Dem?
Tænk over det.
Hvis De levede i frygt
hvert eneste øjeblik af hver eneste dag,
og De vidste, at Deres liv kunne komme til ende
med en enkelt kugle i hovedet.
Hvad ville De så gøre?
Eller en ovn?
Forestil Dem, at De står i den situation.
Forestil Dem det.
Hvad ville De have gjort
med en pistol, bogstaveligt talt rettet mod hovedet?
Hvad ville De have gjort?
For hvis De tror bare et øjeblik,
at Deres valg ville have været anderledes end hendes...
så tror jeg ikke, De ville være i live lige nu.
Det gør jeg simpelthen ikke.
Axis Sally som persona er det slut med,
lige som krigen er slut.
Mildred Gillars, personen, mennesket, er her stadig.
En person, som det på trods af utrolige odds alligevel lykkedes at overleve,
er her.
Giv Frk. Gillars livet tilbage,
friheden.
Hun er amerikaner.
Hun har altid været amerikaner.
Lad os behandle hende sådan.
Vi skal ikke dræbe denne kvinde,
fordi det på en eller anden måde lykkedes hende at overleve, skal vi?
Skal vi det?
Det tror jeg ikke.
Ja, det håber jeg ikke.
Mange tak.
Jeg er færdig, Hr. dommer.
Siden jeg var en lille pige,
har jeg altid vidst,
at jeg ikke var den kønneste eller den bedste.
Hver gang jeg fandt succes,
arbejdede jeg hårdere for det end nogen anden.
Min far var alkoholiker.
Han mishandlede min mor og senere mig.
Hun forlod ham,
og giftede sig med en anden, der var ligesådan.
Min stedfar voldtog mig i årevis.
Det er jeg ked af, Mildred.
Jeg har ikke brug for din medlidenhed.
Jeg er overlevet.
Når man tvinges til at vokse op så hurtigt, så ung,
har man ikke noget valg.
Mænd har udnyttet mig hele livet.
Men ikke Max.
Jeg har et flosset renommé...
men han...
han sagde, at jeg havde det i mig.
Og når jeg hører folk tale om ham,
som om han var en forfærdelig person,
knuser det mit hjerte.
Jeg elskede ham.
Da han døde,
var der en del af mig, der døde med ham.
Hr. Formand,
er juryen enige om dommen
for hver af de otte klagepunkter?
Ja, det er vi, Hr. dommer.
Den anklagede bedes rejse sig.
Hvad siger I?
På klagepunkt ét finder vi, juryen,
den anklagede, Mildred Gillars...
ikke skyldig.
På klagepunkt...
Orden i retten.
Fortsæt venligst.
Klagepunkt to, ikke skyldig.
Klagepunkt tre, ikke skyldig.
Klagepunkt fire, ikke skyldig.
Klagepunkt fem, ikke skyldig.
Klagepunkt seks, ikke skyldig.
Klagepunkt syv, ikke skyldig.
Og på klagepunkt otte, involvering i rollen
i den tyske propagandaudsendelse med radiospillet...
'Vision om invasionen',
finder vi, juryen, at hun er skyldig.
Jordbold.
Det var vist det, du kaldte det?
Ja, de slog hårdt til bolden,
men den var nem at gribe.
Vores britiske venner hængte deres Axis Sally,
og retssagen tog tre dage.
Godt for dem,
men de med noget at skulle have sagt, fortalte mig, at jeg skulle, du ved,
sørge for, at det så godt ud.
I fik hende dømt.
Hun fik 30 år. I vandt.
Ikke så tosset, vel?
Du har en anden sag, Herbert John Burgman.
Radiostemme.
69 klagepunkter for forræderi. Du skal til Berlin.
Nå ja, det er i orden.
Farvel, Hr. Laughlin.
Ja, for nu.
Nej?
All right.
Mand, altså.
JAMES LAUGHLIN GIK VIDERE TIL ANDRE SAGER MED HØJ PROFIL.
HAN DØDE I 1976.
MILDRED GILLARS BLEV IDØMT 30 ÅRS FÆNGSEL,
MEN BLEV LØSLADT, DA HUN HAVDE AFSONET 12 ÅR.
I 1961 VENDTE HUN TILBAGE TIL OHIO, HVOR HUN ARBEJDEDE SOM LÆRER.
HUN DØDE 25. JUNI, 1988.
Da jeg fik ideen til
at forsøge at kontakte den meget berømte advokat,
som jeg havde læst om i avisen,
som skulle forsvare Axis Sally,
gav han mig overhovedet ingen opmærksomhed.
Men lidt senere kommer han over og siger,
'Kan du være i retten kl. 9:30 i morgen tidlig?'
Jeg sagde, 'Det kan De tro, jeg kan.'
Og han sætter mig ned ved advokatbordet
i denne yderst berømte retssag.
Jeg havde aldrig været i en retssal før.
BILLY OWEN FIK STOR SUCCES I SIN JURIDISKE KARRIERE.
HAN FIK FIRE BØRN, DER ALLE BLEV ADVOKATER.
HAN DØDE I 2018 I EN ALDER AF 93.