Čokolado, mami.
Takoj, srček. Jules!
Si lačen? Kruh z marmelado.
Čokolado bi. –Ne zdaj.
Lačen sem!
Čokolado! –Pozneje, ljubček.
Čokolado!
Daj mi jo, mami!
Rešil si me. Ljubi, lahko malo prevzameš Julesa?
Ne zdržim več.
Pridi, mali.
Si v redu?
Kaj pa je to?
Čokolada? –Ne.
Ti je mama ne da jesti?
Še hipec. –Veš, kaj?
Zlobna čarovnica je.
Ne, ni. –Pa je.
Nobenemu otroku v gozdu ne da večerje.
To sploh ni čokolada,
ampak zmajev kakec.
Kaj pa je tole?
Še mravljin drekec in kuščarjeve tačke.
In mačje prste. –Mačke nimajo prstov.
Prav imaš.
Kuščarji jih pa imajo. –Res je.
Pa roke in noge.
Ne!
To je zame.
To pa zate. Počakaj.
Ferrandovi. François tu.
Lačen sem. –Dober dan.
Takoj.
Carole je.
Povej, Carole.
Ja, seveda. Ne, v redu je.
Prav, adijo.
Prosi me, da ji grem po vino.
Alice …
Veš …
Francoščina ima čarobno besedo.
Kratko, preprosto, indoevropskega izvora.
Palindrom je.
"N-o-n."
Prosila me je. Nehaj.
Pod prho grem.
Čokolada, čokolada, čokolada!
Hvala.
DrSi predstavlja ALICE
Victor Hugo je malo dolgočasen.
Skrajšal bom.
Vstani, prosim.
Le daj.
Bi lahko …?
No, gospod?
To je druga raven. Kaj dobim za zmago?
Če izgubiš, boš ob vse.
Iz rokava stresi govor Jeana Racina.
"Pravični bes me duši.
K oltarju stopate. Že tečem tja, gospa.
Če je nebo lačno krvi in mrličev,
oltarji še nikoli niso videli toliko krvi.
Naj bo moji slepi ljubezni
dovoljeno vse."
Krasno, Racina smo potrebovali.
Kako je zagret.
Hudo.
Kje smo ostali?
No …
Pomaga, če očaraš dekle.
Hvala, Jean Racine.
Ja, da sem položil svetlolasko, hvala.
Kako pa tvoj roman, François?
Napreduje?
Prav zares. Kako ti gre s knjigo?
Deset strani prvega poglavja imam.
Tudi Rima niso zgradili čez noč.
Zamujam.
Zakaj me nisi zbudila?
Še osem ni ura.
Razkužujem bacile.
Poljubčka.
Na, lumpek. Oprosti, živčen sem.
Jaz tudi.
Lepo se imejta, ljubčka. –Se vidimo zvečer.
Adijo, oči!
57,30 evra, prosim. Hvala.
Jutri ga lahko pazim.
Ne vem, kakor hočeš.
Ja, z Julesom … –Kartica zavrnjena.
Res? Lahko poskusite znova? –Seveda.
Žal mi je.
Jutri se vidiva.
Ja, tako. –Ne, ne gre.
Plačilo zavrnjeno.
"Tu François Ferrand. Pustite sporočilo.
Poklical vas bom."
Ljubi, kartice mi zavrača. Pokliči me čim prej.
Gospa Ferrand? Direktor vas pričakuje.
Na koncu hodnika levo. –Hvala.
V treh tednih mora poravnati dolg.
Prosim?
Kako je mogoče, da tega ne veste?
Česa vendar?
Od maja lani
ni plačal niti enega obroka za vajino nepremičnino.
Gospod Ferrand je večkrat prišel prosit
za odlog plačila.
In zdaj ne gre več.
Šlo je v izvršbo.
Izvršbo?
Gospod Ferrand se je pritožil.
Tudi François nič ne ve o tem.
Zagotovo je napaka.
Že eno leto vsakih štirinajst dni
dviguje večji znesek.
Ničesar ne razumem. –Tu piše,
da banki dolgujete 77480 evrov.
Čez tri tedne bo vaše stanovanje na dražbi.
Preglejte stanje svojih financ.
Povem vam, da je kar resno.
Ampak to ni zakonito.
Nihče me ni obvestil o tem. –Poslali smo obvestila.
Večkrat. –Ničesar nisem prejela.
Glejte …
Svetujem vam, da se pomenite s soprogom.
Mi pokažete potrdila o dvigih?
Gotovo je prišlo do napake.
Ni druge razlage.
Življenjsko zavarovanje!
Zamudo lahko poravnam z zavarovanjem.
Gospa Ferrand. Vsi vaši računi so prazni.
Z vplačili ne zamujate le nekaj dni,
ampak eno leto.
Ste me razumeli?
Kako je to mogoče?
Zakaj nič ne vem o tem?
Soprog je pooblaščen.
Zagotavljam vam,
da je povsem na tekočem.
"Tu François Ferrand. Pustite sporočilo."
François!
Kaj se greš? Zakaj ne dvigneš?
Pridi že domov, pizda!
Jules,
pred spanjem moraš večerjati.
Zdaj je pa dovolj! Takoj v posteljo.
Mama je utrujena. Oba sva. Pridi!
"Tu François Ferrand. Pustite sporočilo.
Poklical vas bom."
Pokliči me …
Rotim te, pokliči me.
Madona, pozabila sem. –Zelo sem pozna.
Jules!
Otroka, v sobo grem telefonirat.
Pozdravljeni. Iščem Françoisa Ferranda.
Ga poznate? -"Ne."
Vašo številko sem našla pri njem.
"Nobenega Françoisa ne poznam, žal."
Kaj pa potem …
Dober dan, Sophio bi prosila.
"Tu Spremljevalni servis. Jessica sem.
Želite?
"Tu Spremljevalni servis. Vam lahko pomagam?
Halo?
Tu Spremljevalni servis. Jessica sem.
Kako vam lahko pomagam?"
Rada bi izvedela, koliko računate.
"Tega podatka ne dajemo prek telefona."
Kako pa naj potem izvem?
"Če iščete delo,
pridite v četrtek ob 14.00.
Vas zapišem?"
Samo zanima me,
koliko računate za usluge.
"Tega podatka ne dajemo prek telefona."
Dvigni že in mi povej v obraz …
Povej, kaj si …
Kaj se greš …
Jebenti!
Ja?
Oprosti, Nathalie.
Ja, pozabila sem.
Ja, ne …
Seveda. Ti lahko prinesem jutri?
Ja, jutri zjutraj. Adijo.
"Tu François Ferrand. Pustite sporočilo.
Poklical vas bom."
Še vedno ne dvigneš? Si pa res beden.
Prekleti drekač!
Prosim, dekleta!
Prvič, svoj ugled dolgujemo temu,
da so naše stranke smetana družbe.
Najboljši med najboljšimi.
Za tiste, ki znajo angleško.
Neobvezno.
Pri strankah vedno
natančno preverimo, ali so milijonarji …
Ali milijarderji.
Tarife določamo …
Tarife se gibljejo med 600 in 1800 evri na uro.
Če greste na večerjo, dobite 1500–2500 evrov.
Za vso noč pa 4000 evrov.
Od tega vzameva 30 odstotkov.
Malo v primerjavi s konkurenco.
Manjšega odstotka ni na tržišču.
Resnično delamo z najbogatejšimi.
Živjo, draga. –Dober dan.
Nisem hotela motiti.
Hvala, ljubica.
Oprostite, vas lahko nekaj vprašam?
Seveda.
Zdelo se vam bo neumno …
Ste mogoče Jade ali Sophia?
Vem, da se sliši neumno.
Dober dan. Bi kaj spili?
Hvala lepa, samo mimo sem šla.
Bo šlo?
Ja. Zakaj?
Ne vem.
Videti si iz sebe.
Je tako očitno? –Ja.
Prav imate. Res je.
Kaj je? –Iz sebe sem.
Zakaj?
Kaj je tako smešno? –Ne vem.
Ti.
Oprosti, nočem biti nesramna …
Zelo si …
Očitna? –Ja.
Zakaj si prišla sem? –Po informacijo.
Po telefonu nočejo povedati.
Bi rada delala v Parizu?
Delala? Nikakor ne.
Sploh ne.
Hotela sem odgovore, ki jih po telefonu ne dobim.
Potrebujem odgovore.
Kakšne? –Ne vem.
Koliko to stane, kako poteka …
Ja?
Prav, čez četrt ure.
Izvrstno. Hvala.
Gotovo te bosta poklicali.
Kdo? –Vera in Jessica.
Tebe in tisto drugo punco.
Druge bodo odpadle.
Kako veš?
Videti si pravšnja. Poklicali te bosta.
Le nove čevlje potrebuješ.
Kaj te muči? Saj lahko zavrneš.
Ti dam svojo številko?
Ne obupaj takoj.
"Ljubica, sprejeli smo vas.
Bi vam lahko rekli Sophia? Pokličite me."
Na hitro prodajam, ker bi rada kavcijo.
Me razumete?
V stanovanje sem vložila 90000 evrov.
Vso dediščino. Vse, kar imam.
Ja.
Torej sem ob vse?
Povejte, kaj želite. Hitro prodajo ali …
Ne prodajte pod ceno.
Hitro ne bo šlo. –Nimam časa.
To je vse.
Potem pa …
Gospa Ferrand, pogodbeno odgovarjate
v enaki meri kot soprog.
V tem stanovanju je ves moj denar.
Vse, kar imam.
Ničesar mi ni povedal. Otroka imam.
Rotim vas, dajte mi priložnost.
Pomirite se, gospa Ferrand.
Dva tedna. Takrat morate poravnati 10 odstotkov.
7748 evrov. Tako boste odložili izvršbo.
Vplačevati boste morali,
dokler ne boste poravnali zaostanka.
Če zamudite en sam obrok, ni več pomoči.
"Ja?"
Mama? -"Alice?
Si v redu?
Pozno je."
Kako je oče?
"Zdaj ima ves čas negovalko.
Zavarovanje ne krije niti polovice stroškov.
Težko je.
Kako si pa ti? Je Jules v redu?"
Ja, Jules je dobro.
Mama, moram se vrniti domov.
"Zakaj? Kaj pa je?
Kaj je narobe, Alice?"
François mi je pobral ves očetov denar.
Samo še domov se lahko vrnem.
"Kaj pa govoriš, Alice?"
Z Julesom morava k vama, ni druge rešitve.
Boš res zapustila moža ob prvi oviri?
Kaj?
Odšel je, mama. Vse mi je pobral!
"François je dober človek in dober oče.
Zagotovo lahko pojasni. Pomenita se."
Težko, ker se ne oglaša na telefon.
"Mogoče potrebuje čas.
Prepričana sem, da je samo to."
Ves najin denar je zapravil
za kurbe.
Če te že zanima.
"Je doma kaj pogrešal?"
Ne moreš mi tega reči.
"Oprosti, ljubica.
Hočem reči, da je zakon naporno delo.
Tvoji vrstniki mislijo, da je samoumevno.
Pa ni lahko.
Zdaj imaš družino, Alice.
To je največ vredno.
Ne boš se predala. Vem, da je težko.
Ampak uspelo ti bo. Daj, zberi moč."
Dober večer, Vera. Tu Alice Ferrand.
Ja.
Tako.
Dobila sem vaše sporočilo.
Ja? Jaz sem.
Ob trinajstih?
Prav, pridem.
Hvala. Na svidenje.
Si v redu, Alice?
Najbolje, da grem domov.
Živjo!
Živjo. Pridi.
Bi čaj, kaj drugega?
Prosim.
Tega še nisem počela.
Dragocen nasvet ti dam.
Prav.
Ne vidi se.
In pri roki bo.
Najprej rečeš za denar.
To je bistveno. Potem pokličeš agencijo.
Greš v kopalnico.
Prideš ven v zapeljivem spodnjem perilu.
Predlagaš mu masažo.
Ne zavlačuj.
Opravi najnujnejše. On bo ležal na hrbtu.
Ni težko.
Ti držiš vajeti v rokah.
Če boš dobro opravila,
bo šlo kot po maslu.
Ti si glavna.
Sophia?
Izvolite, prosim.
Torej …
Bi kaj spili?
Ne, hvala.
Poklicati moram agencijo. –Seveda.
In …
Oprostite … –Za kaj?
Seveda, pozabil sem.
Izvolite. –Hvala.
Oprostite. –Nič hudega.
Jaz sem kriva. –Ne, jaz.
Oprostite.
Še enkrat, žal mi je …
Ni kaj. Nič hudega.
Razumljivo je.
Pa sva uredila.
Oprostite, poklicati moram.
Seveda. –Ko pridem …
Prav.
Kar izvolite.
Le pokličite.
Nič za zunanjo linijo.
Vera, pozdravljeni. Sophia tu.
Tukaj sem. Vse je v redu.
Grem samo še … –V kopalnico?
Ja. –Seveda. Tukaj je.
Ojoj! –Pazite.
Dobro …
Čudovita si.
Bi masažo?
Prosim?
Naj te zmasiram?
Aha, razumem.
Lahko me zmasiraš.
Oprosti.
–Nič hudega.
Prav.
Kako paše …
Daj še.
Oh, kako dobro!
Kaj?
Jebenti!
Daj, bom jaz.
Res mi je žal.
Saj ni nič takega.
Žal mi je.
Res … –Sam bom.
Res se opravičujem. –Pozabi.
Lahko se … –Ja, ulezi se.
Sprosti se.
Samo … –Kaj pa je?
Oprosti, oprosti …
Si zdaj v redu? –Ja.
Pa molči.
Samo molči.
Nerodno sem poskušala …
Ga je zabolelo?
Zanič sem bila.
Mu je prišlo? Je užival?
V hipu je bilo konec.
Potem ni bilo slabo. Opravila si.
Zakaj se obremenjuješ? –Obupna sem bila.
Vsaka je prvič živčna, daj.
Kaj je?
Nič drugače se ne počutim.
Misliš kot padla ženska?
Spolnost je lahko najlepši dogodek,
če si zaljubljena.
Ali pa najhujši, če te posilijo.
V našem primeru je nadzorovana.
Pravična izmenjava. Zakaj bi bila kaj drugačna?
Za tole je plačal 1200 evrov?
Noro, če dobro premisliš.
Trik je v tem, da se izogneš agenciji.
Poišči si redne stranke, ki te vzamejo na vikend.
Tam se največ zasluži.
Osupljivo veliko.
Preveč tuhtaš.
Saj obvladaš. Vse življenje to počneš.
Bereš čustva ljudi.
Veš, kaj reči in kako se vesti,
da so vsi zadovoljni.
Vzemi se v roke, Sophia.
To pričakuje.
Največkrat
se te bodo oni malo bali.
Recimo, da si medicinska sestra.
Kako ga boš sprostila in pomirila?
Lepe roke imaš. –Res?
Dovoliš?
Vidi se, da so negovane.
Vsak mesec grem na manikiro.
Lepo, da moški skrbi za svoje roke.
Tvoja navzočnost zadostuje.
Nimaš veliko dela.
Bi rad, da te zmasiram? –Prosim.
Ti samo misli na denar. Na kup cvenka.
Ista pesem. Povej mu, da je krasen.
Bolje kot zaigraš, prej bo konec.
Sam odnos po navadi ne traja dolgo.
A, tako. –Pa ti?
Odvetnik. Strokovnjak za družinsko pravo.
Za ločitve zakoncev iz različnih kultur.
Služiš s tujo nesrečo?
Tako nekako.
V bistvu dajem odpoved.
Hvala za obvestilo.
2400 evrov!
Do izteka naslednjega roka dolgujete še 3800.
Prinesla vam jih bom.
Na svidenje.
Greva.
Ladjice bova gledala.
Greva gledat barke?
Oči!
Pridi, v sobo moraš.
Kje si hodil?
Kje si bil?
Pri Olivierju.
Deset hiš stran?
Nehaj, François! Nehaj!
Dovolj.
Nehaj.
Zakaj, François?
Kako si lahko vse uničil?
In se delal, da ni nič?
Zdaj sem tu.
Tukaj sem.
Alice …
Zakaj si to storil?
Zakaj?
Poglej me.
Kako si lahko vse uničil?
In me tako prevaral?
Uničil si, kar sva zgradila skupaj.
Kako si mogel?
Ukradel si mi vse, kar sem imela.
Ves moj denar.
Edino, kar mi je dal oče.
Vem. –Ne veš.
Potrebovala sem te. –Ja, vem.
Oprosti, ljubezen moja.
Prej si nisem upal priti, zdaj pa sem tu.
Vidim, kako sem te pogrešal.
Žal mi je, da sem te prizadel.
Da si trpela.
Ne! Pojdi.
Izgini!
Spelji se. Stran!
Izgini!
Pridi sem.
Ja, Vera?
Ja.
Prav.
Ob osmih.
Čez tri četrt ure?
Alice tu. Oprosti, nekam moram.
Mi lahko odpreš?
Kaj pa je? –Oprosti, nujno je.
Ga lahko vzameš za par uric?
Kaj pa je, Alice?
Ne morem razlagati, že tako zamujam.
Kam greš?
Vama ga lahko pustim? –Kam moraš?
Lahko pojasnim, ko se vrnem?
Kam greš tako urejena? –Samo za dve urici.
V redu. –Lepo prosim, Carole.
Če se Oscar zbudi, dve uri ne bo zaspal.
Lepo te prosim. Zamudila bom.
Ne moreš kar tako priti ob tej uri.
Spati bi moral, tako kot vsi malčki.
Najlepša hvala, Alice!
Hvala, Carole.
Greva.
Dvigni, Céline!
Drek.
Kaj ti pa je?
Čakaj, Alice.
Ne bodo te več klicali.
Kaj naj naredim?
Pokliči varuško.
V desetih minutah?
Tako hitro ne bo nobene.
Lahko spustiš ceno in delaš podnevi.
Več strank za manj denarja.
Po kakšni ceni?
350 ali 500 evrov, če boš imela srečo.
Nočem nižati cene.
Prav.
Pridna. Prav.
Poznam še eno agencijo na enaki ravni.
Dam ti številko, pokliči jih.
Tako ne gre več. Konec je, žal.
Adijo!
Oprosti.
Torej …
Ni miru.
Kaj pa Dubaj? Tam bi noreli za tabo.
Otroka imam. Zato bi raje …
Ne, motiš se, lepotička.
Privlačna si.
Hvala.
Oprosti.
Takoj se ti posvetim.
1200 na uro, 1800 za ves večer
in 3000 za vso noč. Poberem ti 40 odstotkov.
Lahko takoj? –Ja.
Znaš tuje jezike?
Nemško sem se učila v šoli.
Vseeno, ti znajo angleško.
Čez 45 minut te čaka.
Dobro bi bilo znati japonsko.
Kdo pa je?
Dober dan. –Gospa Ferrand?
Ja.
Nalog za izselitev imam.
Nemogoče. Izvršbo smo odložili.
To se me ne tiče. Ven vas moram spraviti.
V tridesetih dneh od odloka
morate ven. Se pravi od danes.
Potem prideta izterjevalec in ključavničar.
Na silo vas bodo izselili.
Zamenjali bodo ključavnico.
Za napako gre. Izvršbo smo odložili.
Pokličite tisto številko. Ja.
Tisto številko pokličite.
Na svidenje. Ja?
Gospod!
Gospa Ferrand, niste se najavili.
Pomeniti se morava. –Zdaj ne utegnem.
Pokličite tajnico. –Ne.
Vas lahko pokličem?
To je nesprejemljivo.
Na vrata mi je prišel tip z nalogom za izselitev.
Banka smo, ne dobrodelna ustanova.
Kaj se pa greste? Saj sem vam nosila denar.
Za zadnji obrok vam manjka 3500 evrov.
Ne dam stanovanja, gospod Gaubert.
Prosim.
Kmalu bom imela denar, obljubim.
V treh dneh.
Prinesla bom denar, prisegam pri svojem sinu.
To ni zadnji obrok.
Naslednji sledi že čez dva tedna.
Uspelo mi bo. Še zadnjo priložnost mi dajte.
Tri dni.
Rotim vas, g. Gaubert.
Tri dni vam dam, niti minute več.
Hvala. Ne bo vam žal.
15000.
Če je preveč, pa deset.
Seveda, razumem.
Vera? Ja?
"Jessica tu, draga.
Stranka bi te rada peljala na večerjo.
Tebe in nobene druge. Royal ob 21.00.
2500 za tri ure.
Lahko računam … " –Seveda pridem!
Ne morem vedeti dva dni vnaprej!
Ta hip potrebujem varuško, hudiča!
Alice … –Kaj bi rad?
Prosim, Alice. Lahko me sovražiš.
Očka!
Živjo, mali.
Rad bi videl Julesa, ne?
Prav.
Hvala. –Prav.
To je pa za Julesa.
Uredit se grem.
Greš ven? –Ja, na večerjo s prijateljico.
Boš lahko malo pri sinu?
Seveda. Ampak pomeniti se morava.
Res se je izgubil. –To pa ni dobro.
Ne, ni. –Izgubil se je.
Ja, zataval je.
V hladilniku je piščanec od včeraj in jogurt zanj.
Prav?
Se vidiva jutri, srček.
Lepo, da ti je uspelo priti.
Pravi čas si poklical.
Spi.
Bi kaj spila?
Pospravil sem mizo. –Zdaj lahko greš.
Alice. –Pojdi.
Zakaj, François?
Odgovori.
Je bilo vredno, da si spal s puncami?
Se lahko usedeva? –Povej mi.
Kako si se mislil izvleči?
To je bil krik na pomoč.
Pomoč potrebujem.
Potrebujem tebe.
Tega ne morem izbrisati.
Kdaj se je začelo?
Povej.
Prvič pri trinajstih.
Oče me je peljal tja. Izprijeno je bilo.
Kaj pa, ko sva bila skupaj?
Ne laži. Povej po pravici.
Ne vem.
V glavnem lani, ko sem izgubil nadzor.
V glavnem lani?
Potem si hodil h kurbam tudi prej?
In me molzel?
To ni pomembno. Denar, kurbe, vseeno je.
Nič mi ni pomenilo. Samo bežal sem.
Bežal?
Pred čim pa?
Si se tu počutil kot v zaporu?
Saj imamo vrata!
Ne bi ti bilo treba vzeti vsega denarja.
Vrata tega stanovanja so vse, kar imam.
To je moje in Julesovo pribežališče.
Alice, prosim, poslušaj.
Saj te poslušam.
Kriva je vloga družinskega očeta.
Posrkala mi je vso voljo do življenja.
Premalo spolnosti s tabo.
To me je …
Prestrašilo. –Prestrašilo?
Prestrašilo?
Kaj ti pa je?
Prosim te. Zelo težko mi je.
Mučim se.
Kdo te kliče tako pozno? Ne oglasi se.
Alice …
Sredi pogovora sva.
Prosim te, Alice. –Prosim?
Ja?
Velja.
Ja, ja.
Ja, prav.
Kdo je bil? –Novo službo imam.
Tajnica poslovne ženske sem. Američanke.
Kar naprej potuje.
Ob vseh urah me kliče.
Vedno ji moram biti na voljo.
Kar je težko zaradi Julesa.
Plača pa veliko, ne smem je zavrniti.
Razumem.
Pomagalo bi mi, če bi ostal pri Julesu.
Zdaj?
Takoj? –Ja.
Prav.
Lahko bom pozna. Počivaj na kavču.
Mama!
Mislil sem, da ti bo prijalo spati.
Zajtrkuješ, mišek?
Nekaj sva napraskala.
Ni preveč lačen.
Pomagal ti bom.
Prišel bom, kadar boš rekla.
Lahko ga peljem v šolo.
Kako hitro lahko prideš?
Če bi bilo treba? –Takoj.
Razen v sredo zvečer,
ko predavam v Lyonu. Sicer pa kadar koli.
Ko me boš potrebovala. Prav?
Obleci in obuj ga, da ne bosta pozna.
Še čeveljčke.
Niso tu? Ponje grem.
Prvič v življenju imam toliko prostega časa.
Zapeljiva se malo.
Sprejeli so me na univerzo v Aucklandu.
Čudovito!
Ena najboljših je. Tja sem hotela.
Kdaj pa greš? –Ne bom šla.
Zakaj ne?
Tam ne bi mogla več služiti.
Ne s tem delom.
Sami kmetavzarji so. –Počakaj.
Počakaj me!
Jaz pa pogrešam naravo.
Rada bi zjutraj stopila ven …
Na zemljo.
Da bi jo začutila.
Brez pritiska, kaj sem in moram biti.
Potem pa moraš na Novo Zelandijo.
Prav zares.
Ko sem bila majhna,
sem z očetom hodila v gozd
nabirat gobe.
Kako je bilo to lepo!
Kot da mi ves svet leži pred nogami.
In da imam nadnaravno moč.
Dober večer.
To je vsa moja francoščina.
Izvolite.
Ovojnica je na klavirju.
Z dodatkom.
Idealno. Hvala lepa.
Želite, da vas zmasiram?
Ni treba, hvala.
Samo slecite se
in lezite na posteljo.
Prav.
Se lahko uležete na trebuh?
Kondom imam.
Dajte mi roko, prosim.
Nadel sem si kondom.
Zdaj bi pa rad videl, da ne bi več govorili.
Prav.
Potrebujem te.
Ljubim te.
Hvala.
Hvala lepa.
Zdaj lahko greste.
Če želite. –Ja.
Ste naslednji torek prosti?
Seveda.
Alice?
Potrebujem te.
Zelo te potrebujem.
Brez tebe se ne bom izvlekel.
Kje je?
Kaj?
Ves čas zakona si me varal.
Vzel si mi vse, kar sem imela.
Kje je potem ta ljubezen?
Kako dolgo bom še tekal za tabo,
da boš razumela, da tega nisem naklepal?
Bilo je močnejše od mene.
Poiskal bom pomoč. Podpreti me moraš.
Sicer mi ne bo uspelo.
Misliš, da ne vem, kako sem zamočil?
Ampak zdaj je konec. To je zgodovina.
Pari preživijo še kaj hujšega,
pa ostanejo skupaj.
Ne bi mogla tudi midva?
Snela si poročni prstan.
Prodal sem svojo uro,
da sem ti kupil enakega.
Alice Marie–Hélene Saurel, bi me …
Ne morem se pretvarjati, François.
Nisem več tvoja kurba.
Izvoli.
Lahko malo tvoje čokolade?
Lahko?
Izvoli. –Prav.
Vaniljo bi. –Vaniljo?
Ja, vaniljo. –Jaz pa vse skupaj.
Jezi me.
Ker ima to delo slab predznak.
So take, s katerimi trgujejo,
in so take, kot smo me.
Pa smo vse prostitutke.
Ni logično.
Mama me je prijavila na lepotno tekmovanje
pri petih letih.
Pri petih! Obup.
Oprane možgane ima, živi tja v en dan.
Jaz sem s hudičem, ničvrednica.
To so njene besede. –Ve, kaj delaš?
Brat me je zatožil.
Odtlej ne govoriva več.
Žal mi je, Lisa. –Briga me.
Kaj pa oče?
Umrl je.
Enajst let sem imela.
Res ne govoriš več z mamo?
Ne.
Odrekla se me je.
Jaz pa nje.
Nimam ji kaj reči.
Žal ji bo, ko ji bom dokazala,
da nima prav. Diplomirala bom iz politologije.
Delala bom v OZN
ali čem podobnem.
Kaj bi rekli moji,
če bi vedeli za to?
Odrekli bi se te. –Prav imaš.
O, ja.
Tako.
Klinc jih gleda!
Daj!
Hvala za iskrenost.
Klinc jih gleda! Na zdravje!
Klinc jih gleda!
Ena,
dve …
Tri!
Vem, gneča je bila.
Ne vem, kdaj se vrnem.
Govoril sem z bančnikom.
Zdaj ne utegnem.
Imaš ljubimca?
Prosim? Ne. –Kdo ti pa pomaga?
Delam, François. Iti moram.
"Tu Spremljevalni servis. Želite?"
Kaj ti je?
Kaj je, François?
Ti, ki si najbolj brezmadežna od vseh.
Si brskal po mojih stvareh?
Poglej me.
Skupaj se bova izvlekla.
Brez tebe sem izgubljen.
Ti pa brez mene. –Jaz nisem izgubljena.
Ne bo se ti treba več poniževati.
Ne ponižujem se.
Še malo, pa bom rešila stanovanje. Za Julesa.
Pojdi spat k Olivierju.
Še vedno nič ne razumeš.
Ljubim te bolj kot prej. Ne manj.
Rada bi bila sama.
Nočem, da prespiš tukaj.
Jessica?
Ja, prav. Pridem.
Alice … –Ne zdaj.
Zamujam.
Prosim te, ne hodi.
Veš, da te ljubim, ne?
Pomeniva se, ko se vrnem.
Ne morem ti pustiti, da greš.
Žal to ni tvoja odločitev.
Premisli, kaj počneš. –Si ti premislil?
Prav, zmagala si.
Zdaj sva si bot. Konec je.
Pusti me!
Če te pustim, da greš, se ne bom mogel
pogledati v ogledalo.
Kako si mi drzneš ukazovati?
Ne ukazujem ti. Samo varujem te
pred življenjsko napako.
To je moje življenje!
Jaz odločam o njem. Ne ti. Nisem smrklja.
Ne boš mi odrejal, kaj bom počela.
Je prav, da prodajaš dušo hudiču?
Prodajam dušo? Jebi se.
Ljubila sem te.
Na smrt ljubila. Ti si prodal mojo dušo.
Zdaj me pa pusti mimo.
Toliko ti je do fuka?
Pusti me, da grem!
Te bom pa jaz!
Stoj! Nehaj!
Nehaj!
Ne! Ne!
Ven iz mojega stanovanja!
Moje je, izgini! –Pomiriva se.
Pomirila se bova. –Izgini,
sicer pokličem policijo. Resno mislim.
Pomiriva se, vse bo v redu.
Spelji se!
Alice …
Alice!
Ja, Alice Ferrand tu.
Bi se šla vojno?
Vojno, kaj?
Jo boš pa dobila. In ostala brez Julesa.
Kaj pa misliš?
Kateri sodnik bo rekel, da si odgovorna mama,
glede na to, kar počneš?
Tega ne boš storil. –Pa še kako bom!
Zamujaš? Kar izvoli.
Ne vpletaj Julesa!
Kaj ti je … Nehaj!
Pomiri se. Le mirno.
Tako.
To bom naredil
za Julesovo dobro.
Dober dan. –Dober dan.
Alice Ferrand, Julesova mama tu.
Je morda tam? –Je, ja.
Prav. Kdaj so ga pripeljali?
Okoli 8.20.
Prav, hvala.
"Ste v redu, gospa Ferrand?"
Ja, samo …
Lep dan, na svidenje.
Hvala, da si takoj prišel.
Z veseljem.
Hvala.
Nič ti ne more dokazati, če boš previdna.
Na sodišču boš rekla, da je to kleveta.
Oba telefona ima. Službenega in osebnega.
Vse dejavnosti imam na službenem.
Ne razumem.
Odvisen je bil od prostitutk.
Kar pomeni, da je bil slab mož, ne pa slab oče.
Zakaj je pri meni drugače?
To počnem, da rešim sina.
Vzel nama je ves denar.
To ti bo pomagalo pri obrambi, ampak …
Ampak? –Glej, Sophia …
Alice.
Otroci vse zapletejo.
Sodnik vidi očeta kot steber družbe,
mamo pa …
Mama se pa prodaja.
Zelo mi je žal. Ampak tako je.
To te čaka,
če se bosta odločila za ta korak.
Povej, kaj naj naredim.
Zberi vse dokaze o tem, da je redno hodil tja.
Da je izpraznil vse račune. Vse izpiske.
Prav.
Alice …
Ko gre za temeljna etična načela družbe,
so vedno tu nedolžne stranske žrtve.
Poskusita se poravnati izvensodno.
Naredi vse, da ne pride na sodišče.
Kopat se greste.
Kopat? Krasno.
Adijo.
Alice, po Julesa je prišel oče pred četrt ure.
Zgrešila sva se. –Očitno.
Kaj delaš tukaj?
Opravičil bi se za včeraj.
Ne bova se pretepala.
Ob sedmih je roditeljski sestanek. Naj grem?
Glej, kaj sem dobil, mama. –Ne!
Potem bom pomil posodo.
Kaj je to? Muca?
Ne?
Ne. –Ne?
Zakaj pa ne? –Zato, ker ne.
Zakaj?
Spočila se bom, potem se pa pripravim.
Prav.
"Alice, na službenega me kličeš.
Deset sporočil sem ti pustila.
Vesela sem za tvoje stanovanje.
Alice?" –Ja.
"Si v redu?"
Izgubila sem mobilnik. Ne morem se pogovarjati.
Pozneje te pokličem.
Alice?
Si v redu? –Ja, že grem.
Si telefonirala?
Prijateljica me je klicala.
Alice? Si v redu? Zakaj nisi poklicala?
V treh dneh sem ti pustila 40 sporočil.
Po vsem, kar je storil,
so mi trije odvetniki povedali, da bi dobil skrbništvo.
Zakaj nisi prej povedala?
Kako hinavsko!
Predsodki so močnejši od logike.
S kom držiš? –S tabo.
Če so trije odvetniki povedali enako,
jih raje poslušaj, ne?
Motijo se!
Joj, Alice. Sediva.
Premisliva.
Mogoče sem jaz vzrok, to pa so posledice.
Kazen je. Kaznovana sem.
Kaj pa govoriš? François je pošast, ti pa …
Utihni! –Zdaj se pa umiri.
Samo povem ti. –Ne, ti se umiri.
Kar obsojaš me.
Misliš, da si kaj boljša?
Kaj se greš? Praviš, da boš diplomirala
in delala v OZN.
Figo! Sanjaš. Tudi ti si hinavka, Lisa.
Res mi je žal za tvoje težave.
Ampak nisem jaz kriva.
Knjižni molj. In? –Kdo?
Tisti, ki piše trapaste pesmice
za vsak del tvojega telesa.
Drek!
Nisem vedela.
Kako naj bi vedela?
Če ne bi bil z mano, bi bil z drugo.
V čem je razlika? –V čem?
Ja. Kaj je zdaj drugače?
Ti si moja edina prijateljica.
In si bila z njim.
Ti si bila.
Tudi ti seksaš z možmi drugih žensk.
Zaradi tebe.
Se hecaš?
Preden si prišla, sem bila srečna.
Bi rada prejšnje življenje? Izvoli.
Tvoj mož komaj čaka. Presrečen bo.
Prej je bilo vse v redu.
Če ne naredim, kar hoče,
mi bo vzel otroka.
Vzel mi bo otroka!
V redu je.
Kdaj si se nazadnje dobro naspala?
Ne spim več.
Moraš, da boš lahko razmislila.
Lahko ti dam nekaj, kar ti bo pomagalo.
Ne. Ob treh moram po Julesa.
Če ne pridem ponj …
Zbudila te bom, ne skrbi.
Poskrbela bom zate. Sedi.
Kaj se greva, Alice?
Veš …
Prav imaš.
Kar si naštela, sem.
Le nekaj nisem.
Nisem hinavka.
Samo strah me je.
Ti pa nisi jetnica.
Vsa ta leta
sem počela to, kar so pričakovali od mene.
Tako so me učili.
Da se tako živi.
Tebe tudi, mislim.
Alice …
Čez deset let …
Rada bi, da Jules spozna življenje ob meni.
Da se nauči spoznati samega sebe.
Najprej pa se moram spoznati sama.
Alice … Nisem jezen nate.
Ničesar ti ne očitam.
Prevzemam vso odgovornost za svoja dejanja.
Tudi za najin zakon.
Začniva znova, François.
Tudi ko sem bil na dnu, sem verjel v naju.
Vedno.
Alice.
Pogrešam te.
"Začniva znova."
Alice, kaj se greš? Kakšno sranje je to?
Kje si? Takoj me pokliči.
Ta hip me pokliči!
Alice …
Poskrbi za Julesa.
Prevod MEDIATRANSLATIONS
Za HD priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija