А М И С Т А Д
Моля ви!
Този иска да ги върнем обратно.
Другия мисли че могат да се върнат и без нас.
Да.
На Изток. Към слънцето!
Разбирам. Можеш да ми вярваш.
Към Африка!
Все пак трябва да завием, нали? Предпочиташ да не го правя?
Искаш да стигнеш там? трябва да завием!
Ще ни убиеш всичките!
Да, Да, Да, отиди се изкъпеш.
Н изток.
Трябва да им сигнализираме.
Когато кораба се проближи Той ще побегне и ще се скрие.
Тогава и двамата почваме да викаме.
Ще претърсят кораба.
Готови.
Штт.
Шест седмици по късно
Доли!
Отпуснете платното, г-н Пакууд!
Разбрано, сър!
Право напред!
Огън по тях!
Отворете вратата!
Хайде, Хайде, Хайде!!
Движете се , хайде!
Движете се!
Напред!Движете се! Продължавайте да се движите!
Продължавайте!Движение!
- Не спирай! Продължавай да се движиш! - Направете място за тези миризливци!
Добре,Движи се.
Заключете ги!
Врата! Вратата! Вратата!
Набутай ги!
Изабела втора Кралица на Испания
Ваше Величество.
Нещо се е случило.
Мартин Ван Бюрен, 8ми Президент на Съединените Щати
Посланника на Испания, Сеньор Калдерон.
- Какво? -Сеньор Калдерон.
Да, Добре. Не сега.
- Важно е ,сър. - Господ да ви благослови!
Опитвам се да си изпия брендито след доста дълъг ден.
Просто не бях сигурен
дали това не е нещо с което искате да се заемете лично.
Ледер, има колко около, четири милиона негри в тази държава?
Защо за бога трябва да се притеснявам за тези четиресет и четири? А?
Еми, има причини.
Не ме интересува как. Просто се погрижи за това.
Корабът е Амистад.
Твърде е малък за да бъде трансатлантически робовладетелски.
Тогава са роби от плантациите? Западните Индии?
Не е задължтелно.
Най-малкото не изглеждат такива.
Не и след като ги видях по пътя им към затвора.
Имат тези... белези.
- Белези? -Да.
Първоначално са задържани от офицери край Лонг Айлънд.
След това са ескортирани до Ню Хевън - поради каква причина, не знам -
и предадени на местната жандармерия.
Около Четиредесет, включително четири или пет деца.
Призовават ги в съда в другиден.
Мога само да предполагам че, обвинението е в убииство.
Ще видя какво мога да направя.
Вероятно призовка за нелегален арест и задържане може да забави нещата.
Най-малкото, се постарай да получат добър адвокат.
Вожде! Вожде!
Той не е вожд!
Братко! Братко!
Той не ти е брат.
- Какъв е тогава? - Той е бял човек.
Внимание! Председателстващ съда на Съединените Американски Щати
в годината Господна, 1839, почитаемия Андрю Т Джъдсън.
Ако обичате,Ваша Чест.
Пейката разпознава Областният прокурор Холбърд.
Бих желал да представя делото,Ваша Чест,
По обвинение в пиратство и убииство...
Разполагам с петиция за неправомерно задържане.
Аз говорех.
Г-н Холбърд, Вашите обвинения, каквито и да бъдат, разгледани.
Тази петиция, Г-н Тапън - Ако е такава - се отхвърля,
Докато такава от по-голям съд, по някакво чудо не бъде, представена.
- Г-н Холбърд е прав . - И ако обичате г-не,
Въждържайте се от олицетворяване в адвокат,
какъвто не сте.
- Както казвах, Ваша Чест... - Ваша Чест.
Г-н Секретар.
Ваша Чест,Тук съм представлявайки Президента на Американските Щати,
и предявявам иск от Кралица Изабела,
базиран на общия морски договор от 1795.
- Имате вниманието ми. - Благодаря.
Тези роби, Ваша Чест, са собственост на Испания,
и като такива, според член 9 от този договор,трябва да Й бъдат върнати веднага.
Споменатия договор има предимство над всички други искове...
Тия роби принадлежат на мен и моят колега, Ваше Височество.
- Ваша Чест, Аз... - Кои сте вие джентълмени?
"Ние, Томас Р Гъдни Ричрад У Мийд,
"упълномощени Американски морски офицери,
"заставаме пред съда като частни граждани,
"и предявяваме иск
"над испанския кораб Амистад и неговия товар."
- Заповаядайте, сър. - Ваша Чест...
Искате да представите иск пред този на Кралицата на Испания?
Къде беше тя, моля ви,
докато се борехме с ветровете, Ваше Благо... ъ, Чест.
Нейно Величество, Кралицата на Испания,беше заета да управлява страната си.
Ваша Чест ,искът на тези офицери е просто...
Ваша Чест!
Ето ги истинските собственици на тези роби.
- Ред в залата! - Представлявайки ги...
разполагам със сметка за закупуване
Състояло се в Хавана, Куба, 26 Юни, 1839,
Поради което призовавам съда незабавно да освободи...
-..този товар!
И кораба на моите клиенти,
- Хосе Руиз... - Жозе Руиз.
"Жосе" Руиз, и... Педро Монтес? Педро Монтес.
Ах, г-н Тапън. Как сте, сър?
Името ми е Роджър С Болдуин, адвокат.
По Недвижими имоти?
Недвижими имоти, инвентар и други средства.
- Мога ли да ви помогна с нещо? - С какво се занимавате?
Еми, занимавам се с разнороден бизнес... и банки.
В интерес на истината, вероятно бихте могли да ми помогнете г-н Тапън.
Но това не е причната поради която съм тук. Искам аз да ви помогна.
- На мен? - Да. Аз се занимавам със собственост.
Понякога връщам собственоста на хората,
в други случаи го връщам обратно, какъвто е този случай.
Всеки един от ищтците говори за случай със собственост.
- Благодаря ви г-н... Г-н Болдуин. - Болдуин Роджър С, адвокат.
Но се опасявам че това от което се нуждаем в случая е криминален адвокат.
Истински адвокат. Но все пак благодаря за интереса.
Да. Добре...
Не искам да показвам неуважение г-н Тапън, но ако случая беше такъв,
Тогава...
Тогава нямаше да си правя труда да идвам до тук.
Довиждане. Пожелавам ви приятен ден джентълмени.
В заключение,...
Призовавам нашия колега от Масачузетс,
Уважаемия Джон Куинси Адамс
да преработи неговия неподходящ и безпрецедентен опит
да претвори това наследство от - нека бъдем честни -
купища боклуци от Джеимс Смитсън,
в така наречен институт национално съкровище!
Вероятно г-н Адамс медитира над отговора си.
Ако смятах вашите оценки за уместни, Уважаеми Пинкли,
бъдете сигурен, че щях да ви отговоря...преди часове!
- Кой? - Г-н Тапън. Луис Тапън.
Да?
Трябва да го видя? Длъжен съм да го видя?
Не, сър. Той настоява за среща.
Дайте си ръката.
О,той настоява така ли?
Да. Не познавам никой наречен Тапън.
- Познавате го, сър.Срещали сте се често. - Къде?
- Къде е той? - Точно там е сър.
O.
- Какво е това?
- Къде? - Точно там, сър.
Луис! Радвам се да те видя пак!
- Аз също, сър.
- Това е Теодор Джодсън. - Как сте, сър?
- Чест е да се запознаем,сър. - Да.
- Сър? Има ли тук някъде... - Нека се разходим в градината...
- Да. - Какво?
Пуснете ми ръката. Ето там.
Това дело има огромно значение.
Секретарят на щатът ни му обръща голямо внимание.
Няма нужда да крещите!
Той поддържа иска на Кралицата че тяпритежава Африканците.
- Двама моряци са предявили иск. - Какъв сезон е?
- Извинете? - Попитах какъв сезон е?
Не разбирам какво имате в предвид.
Има два начина да познаеш без да гледаш календар.
Листата на клена са изпопадали,
И фактът, че президента не си е вкъщи на Пенсилвания Авеню.
Кажете ми, сър...
Найстина ли мислите че Ван Бюрен го е грижа за прищявките
на 11 годишно момиченце което носи корона?
Уверявам ви, само едно нещо дерзае мислите му по това време на годината,
да е всичко за хората, което значи нищо за никого.
С други думи, да бъде преизбран.
Подайте ми ръка.
А?
- Ще ни помогнете ли,сър? - Пуснете ми ръката.
Взмете ми бастуна.
- Г-н Адамс? - Да, какво?
Като адвокат работещ за отмяна на робството, ще ни помогнете ли?
Нито съм приятел, нито враг на каузата за отмяна. Няма да ви помогна.
Сър.
- Какво? - Познавам ви, г-н Президент.
Познавам вас и президенството ви толкова добре кокото и на баща ви.
Бяхте дете когато той помогна да бъде приета Америка.
Вие, всъщност сте отдали живота си на това свято дело също.
Остава само едно нещо което да бъде направено.
Едно жизнено вазно начинание което Бащите откриватели са оставили за синовете си,
преди техните 13 колонии Да могат да бъдат наречени Съединени Щати.
И това начинание, сър вие много добре знаете е прекършване на робството.
Вашето досие показва, че сте за премахването му дори и вие да казвате, че не сте.
- И независимо дали го признавате или не... - Г-н Джодсън.
..Вие сте като нас.
Вие сте доста образован, Г-н Джодсън, нали?
Същински историк.
Нека ви кажа за това качество,ако може.
Without an accompanying mastery of at least one-tenth its measure of grace,
such erudition is worthless, sir.
Запомнете го от някой който го знае.
Извинете ме джентълмени.
- Знаехме, че се прижелваме на високо като ви питаме... -Е, целете се на ниско!
Намерете някой чието вдъхновение разцъфва
колкото повече губите.
Ако съдът ги присъди на Испания,
те ще бъдат откарани в Куба и екзекутирани.
Ако двамата лейтенанти надделеят, най-вероятно ще ги продадат на Испания,
И пак ще бъдат екзекутирани.
Ако Монтес и Руиз успеят...
Малко съм объркан. Защо държите на тях?
Дискутираме делото, не нашите мотиви.
Разбира се. Добре, това дело е по лесно от колкото си мислите г-н Тапън.
Тое като всичко- земя, Жива стока, ценни вещи, как мислите вие.
Жива стока.
Да. Вземете под предвид това -
единственияначин да купуваш и продаваш роби е ако те са родени роби,
както е по плантациите.
- Прав съм, нали? - Да.
-Е, те такива ли са? - "Такива?"
Да. Родени роби, като в плантация.
Не сме сигурни, но доста се съмняваме да са.
Нека предположим че са. Тогава те са собственост,
и както такива не могат да бъдат съдени.
От друга страна, Нека предположим че не са роби,
В такъв случай те са незаконно придобити.
Забравете бунт, забравете пиратство, забравете убииство.
Тези неща не се отнасят към случая.
Игнорирайте всичко освен предхождащият факт.
Несправедливо прекарване на крадено имущество.
И в двата случая ние печелим.
Сър, Тази битка трябва да се на основата на правотата.
На какво?
То е против всичко зад което стоя
ако оставя всичко да с превърне в упражнение по правни подробности.
Г-н Тапън, говоря за същината на материята.
Както и аз.
Наша съдба е, като привърженици на свободата и християни,
да спасим тези хора.
Те са хора, Г-н Болдуин, не жива стока.
Христос да е наемал адвокат да го спаси от враговете му?
той отиде на кръста, благородно. Знаете ли защо?
Да направи изявление.
Да направи изявление, както ще направим и ние.
Но Христос е загубил.
- Така ли мислиш... - Не, сър, не е загубил.
- Искаш да спечели нали? - Да.
Със сигурност. По дяволите понякога не ми плащат освен ако не спечеля.
Което ни връща към по важния въпрос.
За да мога да свърша по- добра работа от адвоката на сина Господен
Изисквам два и половина долара на ден.
Кои са те, как мислиш?
Изглежда че ще се разболеят.
Невероятна грация
Какъв красив звук...
Те са артисти!
-..който спаси нещасник като мен... -Но защо изглеждат толкова ужасно?
Преди бях изгубен
Но сега пак бях намерен...
Нямаш място тук.
Твоята маса няма място тук.
Това е земята на Темне.
Как сте,сър? Как сте?
Искаш да седнеш? Седни тук в земята на Менде.
Какво правиш, Темне?
Искаш неприятности ли? Ела в нашата територия отново.
Какво е това? Махни тази маса от тук!
Нека ти покажа територията на Шербро.
Там?
Съжалявам. Не разбирам.
Извинете ме. Аз... Името ми е Роджър Болдуин.
Това е Теодор Джодсън от антиробското общество
и собственик на корабни услуги Фортен.
А това е професор Гибс, лингвист.
Какво искате?
Продължавай да говориш. Накарай ги да говорят.
Виждали ли сте това преди?
Мога да те убия с голи ръце преди да си вдигнал тази сабя.
- Това ваше ли е?
Не.
Хмм...
Трябва да знам от къде сте.
Ъъ...
Какво каза той?
Не разбирам и дума. Безмислици са.
Мисля, че каза, "Покажи ми картата."
Мислиш ли че е тук за да ни помогне?
Не знам.
Напомня ми на Фула от Баома.
Такъв какъвто се наема да стърже слонските изпражнения от земята.
Стържач на изпражнения може би е човека който ни трябва точно сега.
Тук, Африка... От тук ли сте?
А-фри-ка.
Какво иска?
- Той е идиот. - Родени ли сте в Западните Индии?
Родени ли сте в Западните Индии?
И тримата са идиоти.
Какво каза той?
Ами, той каза, ъъ... Че трябва да си ходят.
- Еманципация! Това е пътя Господен!
Не можеш да притежаваш друго човешко същество!
- Убиици на бели хора! -Робството е тирания!
Пак тези ужасно изглеждащи хора.
Господ да благослови тази сутрин.
Не се страхувам от теб, или медицината ти!
Да. Постави ръката си върху тази книга и аз ще се моля за теб.
Те са човешки същества,не са животни!
Робството ще погуби тази страна!
..във тишината на нощта
след като испанците са отдали техните вахти и спят непорочен сън,
диваците се освобождават от техните окови,
и изкачат на палубата като същински хищници.
Нахвърлят се върху нищо неподозиращият екипаж със саби и ножове...
- Не мога да преувеличавам...
Успя ли да разбереш кой е той?
Някакъв съветник. Вероятно техен.
..осакатяват поне един...
- Ами той? - Обикновеният готвач, мулат...
- същият техен вид. - Може би е техен.
И ако не бяха сеньорите Монтес и Руиз,
които направляват Амистад до тези брегове
под непрекъсната пагубна опасност,
никога нямаше да чуем за това клане, тази кървава баня.
Ако не беше техния героизъм тези негодници щяха да избягат от правосъдието.
Но не успяха. Не успяха.
Ами стъргача на изпражнения?
Имам ужасяващото чувство че говори за нас.
Знаете ли каква е разликата между крава и зелка?
Тухла и мечка?
Или... между пор и президент?
Испанското правителство се надява че не ви трябва повече разум от това.
Това дело не се отнася за убииство, хулиганство или кланета.
Не става въпрос за нищо толкова драматично.
Това дело е за разбирането на между тук и там.
Искам да ви покажа нещо.
Отвори си устата.
Той не разбира. Той не говори английски.
Abra su boca.
Не разбира ли? Мислех че е роден на кубинска плантация?
Може би просто не ви харесва.
Няма да е първия, г-н Холбърд.
Да.
Какво, дали не научил този декоративен ефект на някоя кубинска плантация?
Кубинска плантация!
Изправи се. Изправи се!
Хей. Levantate.
Levantate.
- Levantate.
- Изправи се. - Ахх!
Благодаря.
Ваша Чест, Аз говоря повече испански, а съм роден във Филаделфия.
На испанските плантации, робите избират да живеят
обградени от техните битове и прости езици.
Моля кажете ми, какво трябва да разбират на испански? "Вземи? Носи? Спри?"
Жестове достатъчни за робите, както и за всеки друг звяр.
Ваша Чест...
Представлявам интересите на сеньорите Монтес и Руиз.
- Помня. - Имам документ за покупка,
издаден в Хавана за поръчката на тези роби.
Това също го помня.
На него в допълнение към цената платена за всеки един от тях са записани и техните имена.
Хосе, Бернардо... Пако и т.н.
От името на мойте клиенти предавам този документ на съда.
Г-н Болдуин, представихте ще бъда честен - голяма доза
косвени доказателства.
Разполагате ли в допълнение с нещо под формата на точна документация,
която може да опровергае тази,
и от там на сетне да подкрепи вашия иск?
Сигурен съм че мога да изфабрикувам също токова лесно колкото тях, Ваша Ест.
Това което казвате, тогава, е че нямате.
Така ли е?
Имам тях.
Опасявам се че, това не ме удовлетворява.
Мисля че, се справи доста добре.
Наистина?
Повече от колкото очаквах, за да съм честен.
Е, благодаря, предполагам.
Въпреки че, се притеснявах че може да си забравил
- че това е само едно обикновено дело. - Не трябва да се притесняваш затова.
Така е добре.
Здравей, Чинке. Името ми е Роджър Болдуин.
Аз ще бъда твой адвокат.
Да. Благодаря.
Добре.
Трябва да докажа от къде сте.
Искаш да им покажем от къде сме.
Но как ще ми кажеш?
Как мога да ти обясня от къде сме?
- Давай ти. - Съжалявам, ти бъди пръв.
Тук. От тук съм.
Тук. Това.
Всичко това. Всичко това е...
- е... моят дом. - Това е тук.
Тук.
Куба. Куба е остров.
Амистад. Тук е където... където вие...
където всички... бяха убити.
Тук. Куба, Амистад.
Сега, Куба... Това ли е дома ти? Не мисля така.
Но... Извини ме.
Сега...
Африка.
Това е дома ти нали?
Това... е... твоят дом.
Да?
Дошли сте...
по целия този път...
от... тук.
Това... е от колко далеч съм дошъл.
Подсигурете баласта, транспортираите!
Облегнете се тук, момчета.
Това е заповед от съда позволяваща ни да претърсим този кораб.
- Какво искаха? - Да се качат на палубата.
Информирах ги че трябва да се сдобият с такова...истинско.
Няма ли да доидете?
Heave-ho!
Светлината! Светлина...?
Запалете лампата, г-н Болдуин.
Опитвам се.
Г-н Джодсън!
Тук.
Добре ли сте?
Да.
Тези документи - ще ви помоля да ги проучите -
са част от митническата декларация на кораба иззети от Амистад вчера.
На първи поглед, може да изглежда че подкрепят позицията на обвинението.
Виждате ли, описали са товара.
Товар пренасящ същите тези испански имена г-дата Монтес и Руиз
настояват че нашите клиенти носят,
набързо написани в полетата.
Но не, това изобщо не е митническата декларация на Амистад. Вижте.
Това е част от товарната декларация на португалски кораб,
всеизвестния трансатлантически робовладелтелски кораб Текора.
Текора.
Мога да представя толкова свидетели колкото желаете, г-н Холбърд...
Текора!
Те търгуват главно по бреговете на Западна Африка.
Бряг на Слоновата Кост, Сиера Леоне.
Знам какво си мислите.
Сиера Леоне е под юрисдикцията на Британската корона.
Робството е забранено там.
Главният порт, в същност, се казва Фрийтаун (Свободен град).
Как тогава португалския Текора...
се включва в търговия с роби в тези води?
Ще ви кажа как. С една дума...
Незаконно.
Каквото и да твърдят тези мъже всъщност няма значение
защото това доказва, че те лъжат.
Пътуването на мойте клиенти не е започнало в Хавана,
като продължават да твърдятвсе повече и повече настойчиво.
Не, пътуването на мойте клиенти...
е започнало много много по далеч.
Подцених ви, сър!
Наистина го направих!
- Приемам го като комплимент. - О, би трябвало, сър.
Вече не мога да си представя нищо което да ни спре от оправдателна присъда...
Хей! Хей!
Аз-з кървя ли?
Тук няма нищо.
Какво направих за да заслужа това?
Поехте делото, г-н Болдуин.
Поехте делото, сър.
Трябва да приема това като комплимент.
"Както можете да забележите,
"Желая да действате бързо
"преди този въпрос да се превърне в тежест за нашите две корони."
Ъъ, "велики корони."
"нашите велики корони.
"В края на краищата, работата на великите страни е да правят бизнес."
Отлично,Ваше Величество.
"Робството е нашият стълб на търговия в Новия Свят.
"Без него, нашето добруване и превъзходни търговски отношения ще..."
- Ъъ, "ще бъдат застрашени." - "Ще бъдат застрашени.
"Без него, може да ни бъде невъзможна честа
"да ви помогнем във вашият бунт срещу британците.
"Като робо-притежаващи нации, трябва да застанем заедно твърдо.
"Говорете думи за хуманност пред масите от граждани,
"но се придържаите твърдо към силата която ги защитава.
"Тази сила, разбира се, е тяхното благосъстояние.
"Африканците не трябва никога да бъдат освободени.
"С искрено уважение,
"Изабела Втора, Кралица на цяла Испания."
Нява да се подвивам под волята на някаква кралица пуберитет.
Забравете за тях. Те нчи туке са важни.
- Препуберитет. - Трябва да се притеснявате
какво този проблем значи тук, не от другата страна на океана.
Някой трябва да ми обясни!
Ледер, ти сам каза че е незначително.
Е, вече не е.
- Джон Калхун намина днес. - О, Боже.
Да ми обясни че това дело е от много по голяма важ...
- много по-голян символизъм, да използвам неговите думи - към Юга от колкото към Севера.
Ако африканците бъдат екзекутирани,
противниците на робството ще използват това много добре.
И да, ще спечелят доста хора.
Ако, от друга страна, бъдат освободени,
Калхун казва че Южните щати ще се обединят до такава степен
че можете да забравите за преизбиране.
- Повече от това? - По лошо от това.
По лошо? Какво може да бъде по лошо от това?
Калхун вярва, и не съм сигурен дали не съм съгласен с него,
че това може да бъде една голяма стъпка към Гражданска война.
- Това? - Да, г-н Президент.
Но не всичко е изгубено.
Заседателите изглежда са склонни да ги освободят, но заседателите могат да бъдат разпуснати.
Могат?
Но аз мисля да отидем дори по далеч и да премахнем съдията.
Можем да направим и това?
Може да бъде убеден да спаси себе си по няколко начина.
С това на ум,
Си позволих свободата да прегледам няколко възможни алтернативи.
Открих един който твърдо вярвам е по добър.
Той е млад, което означава че кариерата е пред него, а не зад него,
тепърва ще усеща копнежа
за великодушни жестове за благото на просперитета.
В този момент е леко несигурен,
в частност относно неговото католическо наследство.
- Той е католик? - Дядо му е бил католик,
копето г-н Коглин непрекъснато се опитва тихо да крие.
Г-н Президент, Съдия Коглин.
Съдия Коглин, радвам се да ви видя.
Благодаря ви много че се отзовахте.
Чета във вестниците
продължаващата сага около, ъ, Амистад.
Истинските вестници.
Истинските вестници. Да, сър.
Да. Лош късмет, тази последна неотворена глава.
Какво да правите сега, а?
Затова съм тук без помпозност, сър.
без помпозност...вярно.
Да.
Как този, ъ...
Как този млад адвокат прие новината?
О, с лекота, сър. С лекота.
Проблема е сър, че той направи всичко нужно.
- Доказа случая. - Така ли?
О, да, сър. Учудващо, той успя.
Хм. Добре.
Е, просто ще трябва да го направи отново, тогава.
И както винаги се случва, вторият път ще бъде по лесно.
Е, страхувам се че няма значение какво ще направи, сър.
Слуховете казват че следващият съдия е бил лично избран от Ван Бюрен.
Не!
Смутен съм да призная че имах погрешната представа
че нашите изпълнителни и съдебни инстанции са отделни.
Не повече от тези, г-н Джодсън.
Не повече от тези.
- Сега знаете. -Да.
- Сър? - Да?
Г-н Президент, ако вие бяхте този който водеше делото...
Да, но не го правя. И слава на бога за което.
- Но ако беше така, сър, - Ъъ?
Какво щяхте да направите?
Ами,когато бях адвокат,
преди много време, млади момко,
Аз, ъ, осъзнах след доста дела и грешки,
че в съдебната зала,
който разкаже най-добрата история печели.
Като неадвокат-ти давам това парченце мъдрост безплатно.
Много ви благодаря за отделеното време,сър.
Каква е тяхната история, между другото?
- Сър? - Каква е тяхната история?
Защо, те са, хм,...
от Западна Африка.
Не. Каква е тяхната история?
Г-н Джодсън, вие откъде сте по принцип?
Защо, Джорджия, сър.
- Джорджия. - Да, сър.
Това обяснява ли какъв сте?
Джорджиец? Това ли е вашата история?
Не. Вие сте екс-роб,
Който е отдал живота си за отмяна на робството,
надживявайки големи затруднения по пътя към това, предполагам.
Това е вашата история, не е ли така?
Вие и този млад така наречен адвокат
доказахте че знаете какви са те.
Те са африканци.Поздравления.
Това което не знаете,и не сте се потрудили поне да разберете,
е кои са те.
Правилно?
Седем.
Осем.
Номер девет...
и десет.
Сега, Ами вие, г-н Болдуин?
Бихте ли желали да преброите от едно до десет?
От едно до десет на Менде.
- Едно. - Ta.
- Две. - Феле.
- Три. - Сава.
- Четири. - Нанее.
Правилно. Пет.
Лорлу.
Пресни плодове! Право от Карибите!
- Сава, нанее, лорлу...
- Какво се е случило тук? - Един от тях умря нощес.
Опитахме се да вземем тялото и да го погребем.
Какво искат тогава? Да живеят с него ли?
Искат те да го погребат.
Трябва да го погребат според техните обичаи.
В противен случай, душата му ще ги преследва.
Къщата на Тин
С неговия безценен син...
Къщата на Тин
Църквата на благословения спасител...
Ако бях на твое място,и управлявам това място,
бих прескочил портокола този път и бих ги оставил да го погребат.
Обичам царството на Тай, Боже...
Обмислях същото нещо.
Името ми е Кай Ниагуа... И Джеимс Ковей.
Говоря Менде и Английски, неговия език.
Ти и той ще говорите по между си чрез мен.
-От къде са дрехите? - И имената.
Бях спасен от робски кораб от Британската флота.
Никога не се върнах.
- Изникна проблем.
Съдията който имахме, който вярвам, че вярваше,
че трябва да бъдете освободени, беше отстранен.
Делото беше поето от друг съдия,
този път без съдебни заседатели.
Как е възможно това? Вожд не може да бъде сменен.
Не мога да го обясня по никой начин за да го разбреш, Чинке.
Дори и на себе си. Само това, че се случи.
Аз не съм голям оратор или съветник, Чинке.
Аз не съм голям човек в професията си.
Не знам дали ще мога сам да убедя този нов съдия да ви освободи.
Нуждая се от помоща ти.
Когато отидете в съда, искам да говориш.
Аз не съм някакъв вид съветник.
Не мога да говоря вместо другите.
Чинке, другите, те казват че можеш.
Те казват че ти си големия човек тук.
- Не съм.
Какво е това тогава което чувам за лъв?
Казват че ти сам - сам, Чинке -
си победил най-страшния звяр който някога са виждали.
Не е ли вярно?
Беше убил няколко човека.
Дори и ловци сред тях.
Всички включително и аз бяхме изплашени.
Спях със семейството си,
когато е появи от никъде.
Когато тръгна към мен
вдигнах голям камък и го хвърлих.
И по някакво чудо, видите ли, го учелих.
Той не знае как това го е убило, но е станало.
Камък.
Получих благодарноста на всички в селото.
Започнаха да ме уважават.
Отнасяха се с мен сякаш бях принц.
Дадоха ми най-хубавото облекло в страната.
Всички неща който ми дадоха, аз ги взех.
Но знаех че не ги заслужавам.
Защото когато хвърлих този камък по звяра...ако бях пропуснал...
Каза че нямаше да е тук опитвайки се да ни обясни.
Щял да бъде просто мъртъв.
Разбираш ли?
Не съм голям човек.
Просто късметлия.
Бих се съгласил с теб, Чинке, ако не забравяше нещо друго.
Другият лъв.
Амистад, Чинке. Бунтът.
Това също ли беше случайно? Не мисля така.
Това не беше храброст.
Всеки човек би направил същото за да се върне при семейството си.
Ти сам би го направил.
Някой каза че това може би е твое.
Жена ми ми го даде.'
'Да ме пази.'
Чинке...
Трябва да ми кажеш как стигнахте до тук.
Ще те ударя пак ако проговориш.
Ще споделя печалбата от дърводобива. Аз ще...
Робска крепост Ломбоко
Dios te bendice, hijo. Dios te bendice.
Dios os perdona y os ama a todos.
Hala, que Dios os perdona.
Исках да убия и тях.
Убедиха някои от нас че ще ни върнат в къщи.
Благодаря, сър.
Г-н Холбърд.
Каква приказка само.
Интрига, отвличане,
Кураж в лицето на неизразимо страдание.
И всичко е вярно. Добре. Сега кажете ми дали това е истина.
Някои племена в Африка, от стотици години - хиляди, може би -
са притежавали роби.
Преведете.
Да.
Поради какви причини някой може да се превърне в роб сред Менде,
към които той твърди че принадлежи?
Преведете.
Войни, заеми.
О, виждам. И колко хора са в дълг към теб?
Мисля че не виждаш.
Г-н Холбърд се опитва да сплаши моят колега.
На Менде думата за "роб" е близка с тази за "работник".
Притежават ли тези работници земята върху която работят? Получават ли заплати?
Свободни ли са тези работници да не работят за вас, ако изберат да не го правят?
Той разпитва преводача!
Преводача отговаря вместо свидетелите.
- Свидетелите нямат шанс да отговорят! - Г-н Болдуин!
Добре, г-н Болдуин! Робство, Независимо предлагане на услуги.
Независимо как искат да го нарекат, концепцията е една и съща.
Сега, той е наясно с концепцията.
В края на краищата, всичко е заради пари нали?
Роби, продукция, пари. Имам в предвид, това е главната идея.
Независимо дали е тук или там. Объркан съм.
Вашите хора рутинно ли избиват техните роби
по същия маниер по който вие толкова ярко описахте?
Разбира се че не. Какъв би бил смисъла?
Да избиеш робите си сякаш да изгориш собствената си къща,
Не е ли?
Как си обяснявате този парадокс?
Не разбирам какво имате в предвид.
Разбира се. Както и всички тук.
Държанието което приписвате на вашите мъчители - истинските жертви -
и от там насетне всеки друг аспект от вашите показания,
няма смисъл.
- Дори и за вас.
Но благодаря ви. както всички други приказни истории, беше интересно.
Нищо повече.
Капитан Фицджералд,
Моля опишете задълженията си във флота на Нейно Величество.
Да патрулирам Бряг на Слоновата Кост за робовладетелски кораби.
Защото?
Защото робството е забранено в британския закон, сър.
И все пак отвличането на хора от британският протекторат Сиера Леоне
и тяхното незаконно транспортиране както беше описано от Чинке,
- не е нечувано, нали? - Дори не е необичайно, за съжаление.
Намирате ли нещо в цялата тази история като истинско?
Неговото описание на крепоста за роби.
Има такова място.
Виждал ли сте го?
Не, сър. Не успяхме да го открием,
но има неопровержимо доказателство че това място съществува.
Какво доказателство, по-точно? Слух?
Доклади.
Под "доклади" имате предвид такива каквито Чинке сподели с нас днес?
Неговото съществуване, сър, беше докладвано.
Чинке описва студенокръвното убийство
на много хора на борда на Текора.
Г-н Хобърд вижда в това парадокс. А вие, сър?
Често когато такива кораби бъдат прихванати, или вярват че могат да бъдат,
те просто изхвърлят всички затворници през борда
и по този начин се отървават от доказателства за тяхното престъпление.
- Издавят стотици хора? - Да.
Трудно ми е да го видя като доходен бизнес,
това непрекъснато хвърляне на хора зад борда.
Не, доста е доходно.
Само ако можехме да потвърдим историята на Чинке по някакъв начин...
С някакво доказателство.
Инвентара.
Този? От Текора?
Ако погледнете, тук има има бележка на 10 Май,
Коригираща броя на робите на кораба, намаляваща сумата с 50.
Какво означава това?
Ако го погледнете и свържете с показанията на Чинке,
То ще ви каже това:
Екипажат ужасно е подценил
количеството провизии нужни за пътуването,
и е решил проблема изхвърляйки 50 човека зад борда.
Гледам инвентара,Капитане,
и съжалявам, никъде не виждам да пише,
"Тази сутрин, изхвърлихме 50 роби зад борда."
Нито на 10 Май нито когато и да е.
Разбира се че няма.
Виждам обаче че тежеста на товара е променена .
Намалили са тежеста, виждам го, но това е всичко.
Просто е, мъртвешка аритметика.
Е, за вас, може би.
Ще се нуждая от перо и пергамент и по-силно въображение.
И за каква тежест вашето въображение ви кара да мислите се отнася регистъра, сър?
Мачти и платна, вероятно?
Дай... нас... свобода.
Дай... нас...
свобода.
Дай нас, нас свобода.
Дай... нас... свобода.
Ваша Чест, моля ви инструктирайте защитата
да не прекъсват процедурите с такива изблици.
Дай нас, нас свобода!
Ако ще имаме някакво подобие на ред в съда...
Дай нас, нас свобода! Дай нас, нас свобода!
Не може да продължава да крещи "Дай нас свобода"...
Дай нас, нас свобода!
..докато аз разпитвам този свидетел!
ДАЙ НАС, НАС СВОБОДА!
Няма нужда да се преструваш че това ти е интересно.
Никой не гледа освен мен.
Не се преструвам. Започвам да разбирам.
Техните хора са страдали повече от нашите.
Техния живот е бил пълен със страдание.
Тогава Той се родил и всичко се променило.
Кой е той?
Не знам, но където ида е ходил е бил следван от слънцето.
Тук лекува хората с ръцете си.
Защитава ги...
Подават му дете...
Какво е това?
Също така можел да ходи по водата.
Но тогава нещо се случило.
Бил заловен. Обвинен в престъпление.
Ето го тук с вързани ръце.
- Трябва да е направил нещо. - Защо?Аз какво съм направил?
Каквото и да е било,
Достатъчно сериозно за да го убият.
Искаш ли да видиш как са го убили?
Това е просто история, Ямба.
Но погледни. Това не е края.
Неговите хора взели тялото му от това...нещо...това...
Занесли го в пещера. Обвили го в плат, като нас.
Мислили че е мъртъв,но той се появил пред хората си пак
и им проговорил.
Тогава, накрая... се разнесъл в небето.
Там е където душата отива когато умреш.
Там отиваме когато ни убият.
Това не изглежда толкова лошо.
Букей... Дръж си глават изправена.
След щателно разглеждане и отразяване на фактите,
намирам за непосилно да отрека правото на правителствената позиция.
За мен няма съмнение Че областен прокурор Холбърд,
Нейно католическо Величество, Изабела Испанска,
И нехния верен министър, сеньор Калдерон,
процедираха с пълна вяра
във собствените си позиции по делото.
Също така вярвам че сеньорите Руиз и Монтес
може да са...Представили невярно произхода на затворниците,
последица която тежи критично над тяхната съдба,
и тази на всички испанци.
Родени ли са в Африка?
След като отговора на този въпрос
трябва да направлява всяко решение на този съд, го задавам отново.
Родени ли са в Африка?
Вярвам че са.
Като такива, претенциите на на нейно Величество нямат основание.
Нито имуществените направени от лейтенантите Мийд и Гъдни.
Нареждам ареста и задържането под стража
на сеньорите Руиз и Монтес..
..от федералната по...
От федералната полиция...по обвинение в търговия с роби!
Освобождаването на африканците
и техния превоз, възможно най-бързо,
на разноските на правителството,
обратно до техните домове в Африка!
Да!
Направихме го, Джодсън! Направихме го! Да!
Ковей, кажи им! Кажи им!
Вижте ги!
Това което е най-смущаващо за Нейно Величество
е тази арогантна независимост на американските съдилища.
В крайна сметка, ако не можете да управлявате съдлилщата, не можете да управлявате въобще.
Сеньор Калдерон, както всеки истински амреиканец ще ви каже,
независимоста на нашите съдилища ни прави свободни.
Джон... Радвам се че дойде.
Г-н Президент? Сенатор Калхун е тук.
Джон! Притеснявах се че няма да се присъединиш към нас.
- Можете да забравите този страх, сър. - О, благодаря! Моля.
Бих искал да се запознаете със сеньор Калдерон, посланик на Испания.
Добър вечер, сеньор посланик.
- Мисля че каза, че няма да идва. - Той сам каза че няма.
Виждате ли, сеньор Калдерон,
има растящ брой на хората в тази част на страната
които възприемат Юга
не само географски под тях.
Те игнорират фактът,
че робството е толкова важно за производството на обществото,
че ако бъде разрушено ние ще бъдем разрушени като хора.
Неморални сме. Само това знаят те.
Значи сме.
Неморални и низши.
Найстина сме низши в една област.
Не сме токова изкусни в изкуството на печалбата.
Не сме богати като нашите северни съседи.
Ние още се борим.
Ако ни източат кръвта сега...
е, всички знаем какво ще се случи тогава.
Север и Юг.
Те ще се превърнат господари, а ние в роби.
Но не и без борба.
Сенатор Калхун е скромен.
Не е толкова низш в една друга обалст - изкуството на преувеличението.
Запитайте се, сеньор Калдерон...
Кой съд би искал да е отговорен
за искрата която запалва огъня?
Кой Президент иска да бъде в кабинет...
Когато всичко около него се разпада?
Нито един съд преди този.
Нито един Президент преди този.
Така че...
Не ни съдете твърде строго, сър,
и ни простете пред Кралицата.
Защото истинската решимост която нашият съд и президент трябва да проявят
е не дали тази обикновенна група африканци
са вдигнали саби срещу противниците си,
но по скоро...трябва ли ние да го направим?
Стой!
Заповядайте, г-н Джодсън.
Тези новини...
Е, разбира се, това са лоши новини, но...
Може да се окаже че са по ценни за нашата борба в смъртта отколкото в живота.
Мъчениество, г-н Джодсън.
От зората на Християнството,
не сме виждали по силна воля за промяна.
Знаете че е истина.
Това което е вярно, г-н Тапън -
вярвайте ми когато ви го казвам,виждал съм го -
е че има хора чиято омраза към робството е по силна от всичко,
освен от робите в тях.
Ако искате да вдъхновите такава омраза в един човек, г-н Джодсън,
говорете му по такъв начин и може да се получи.
Нашия Президент, нашия голям, голям човек,
предоставя решението на нашия Върховен съд.
Какво означава това?
Трябва да опитаме отново.
Сега, знам че е трудно да го разбереш, Чинке.
На мен също ми е трудно да го проумея.
Ти каза че ще има правосъдие и ние ще бъдем свободни.
Не, не. Това което казах е че спечелихме на щатско ниво.
Казах че ако спечелим на щатско ниво, продължаваме.
- Това каза!
- Добре! Да, Казах го!
Казах го, а не трябваше. Това което трябваше да кажа...
- Не мога да го преведа. - не можеш да преведеш кое?
- Не мога да преведа "трябваше". - Няма дума на Менде за "трябваше"?
Не. Или правиш нещо, или не.
Това което възнамерявах да кажа, Което ВЪЗНАМЕРЯВАХ...
- Не и по начина по който го мислите.
- Опитай се да ме разбереш.
"Възнамерявах" е същото като "трябваше". Не разбирате езика.
Чинке! Слушай ме. Разбери какво казвам.
Това което ти казах преди заседанието
е почти как работят нещата тук.
- Почти!
Почти?
Да, Чинке. Но не винаги.
Да. И това е което се случи в този случай.
Какво е това място?
Почти ли каза това което мислеше? Където законите почти работят?
Как можеш да живееш така?
"До негово Превъзходителство, Джон Куинси Адамс,
"член от Масачузетс, Сената.
"Разбрах от г-н Джодсън
"че сте запознат с тежкото състояние на африканците от Амистад.
"Ако това е вярно, тогава сте наясно че бяхме,
"във всяка една стъпка досега победители в това дело.
"Въпреки това,
"и малката вероятност Ван Бюрен да бъде преизбран,
"той е обжалвал решението в наша полза
"в най-големия съд в нашите земи.
"Сигурен съм че сте наясно че,
"седем от девете съдии във Върховния съд
"са южняци и притежатели на роби.
"Сър, нуждаем се от вас.
"Ако е някога е имало време когато човек трябва да остави настрана парадните костюми
"и да се подготви за битка, то е сега."
Благодаря ви.
"Цицерон е казал, обръщайки се към Клавдий в защита на Републиката,
"че резултатът от тази война
"зависи от живота на един много храбър и отличен мъж.'
"В това реме,в този момент, вярвам че зависи от два.
"Храбър мъж в момента в окови, наречен Чинке,
"и вие, сър.
"С уважение, Роджър С Болдуин, адвокат."
Г-н Типингс, извинете ме за момент, моля.
- Някаква вест от...? - Какво каза Чинке?
Не иска да говори с вас.
Не иска да говори с мен?
Не.
Как ти е английския?
Не по-добре от моя Менде, предполагам.
Чинке, знам че това е не е нещо за което искаш да мислиш,
но дали ти е хрумвало че аз съм всичко което имате?
Защото, след като моята практика вече абсолютно се разпада,
ти си всичко което имам аз.
Виждаш ли, тва съм аз. Виждаш ли?
Виждаш ли? Виждаш ли как става?
И-И-И това, това тук, Чинке, е за мен. Хм?
Все повече смъртни заплахи.
Някои са подписани. От мои лични клиенти.
Би трябвало да кажа, по-скоро... бивши клиенти, нали?
Има още едно последствие да нямаш никакви клиенти.
Сега съм свободен да седя тук колкото време е нужно
за да ме приемеш.
Да, разбра тази дума, нали?
Свободен.
Добре.
Тогава просто ще си стоим.
Цезар.
Обръщението на Цицерон е било към Цезар, не към Клавдий.
Клавдий се е родил сто години по късно.
Но бяхте прав, поне за единия.
- Това той ли е? - Да, г-н Президент.
Моля отключете вратата.
Адамс флиртува със подръжниците на на отмяната вече 15 години,
но досега не е водил никой в къщи.
- Колко е стар? - Твърде стар да води някой в къщи!
Спи през три-четвърти от сесиите в парламента.
Нека видим. Президент, поспалив конгресмен,
адвокат - човек чака с голяма нетърпение какво ще последва!
- Какво ли е чувството? - Какво?
Да знаеш че през целия си живот, каквито и постижения да имаш,
ще бъдеш запомнен само като син на велик баща.
Единственото нещо с което Джон Куинси Адамс ще бъде запомнен е средното му име!
Чудя се, има ли нещо по-патетично от екс-президент?
Говорех за Джон...
- Сър. - Да?
Чинке ме помоли да ви попитам...
Дали сте се замисляли по въпроса за юрисдикцията.
Какво?
Че след като са превзели кораба в морето,
и нито Испания нито Америка притежават морето,
как може това да се позове на онзи договор?
Кажи му че договора няма никакви юридически ограничения.
- Е? - Ще ме пита защо.
Защото така казвам.
- Извинете ме, сър. - Да?
Чинке иска да знае как ако е собственост на Руиз и Монтес,
може да влезе в сила договора, след като е между Испания и Америка?
Или техни граждани.
"Или техни граждани" е включено в договора, ако трябва да знае.
Благодаря, сър.
Добър довод, въпреки всичко.
Великобритания има ли някакъв дговор със Западна Африка който да може да
- преодолее този между Испания и Америка? - Не.
Великобритания има ли договор с Америка
- който да преодолее... - Не.
Америка има ли договор със Западна Африка?
Не!
- А Испания? - Не!
Има ли щатът на Кънктикът
- някакъв договор със Западна Африка? -Не, не, не, не! Сега престанете!
Свалете му оковите.
Съжалявам, сър.
- Имам точни заповеди... - свалете му оковите, моля.
Да, г-н Президент.
Това е phalaenopsis, нощна пеперуда,
донесох я от Китай.
А това е иглика от английска градина.
А, ъ, тази лилия,
от южна Франция.
Това е разцъфнала роза Noisette.
Тя е дошла чак от, ъ, Вашингтон,
но не казвай на никого.
Хмм.
Продължавай, продължавай.
Африканска теменужка. Не мога да ти опиша колко трудно беше да се сдобия с нея.
Сега, разбираш че отивате във Върховния съд.
Знаеш ли защо?
Това е място където най-сетне ще ни убият.
Не. Е, да, може и така да е.
Не това имах предвид.
Не, има друга причина и тя е по важна.
Въпреки че ще призная, ъ, по важна за нас от колкото за теб.
Добре, недей...
Чинке...
Знаеш ли кой съм аз? Някой казвал ли ти е за мен?
- Какво са ти казали?
Че си вожд.
Бях вожд, да.
Един вожд не може да бъде нищо друго освен вожд, дори и в смъртта.
О,как ми се иска това да беше вярно и тук, Чинке.
Нямаш си и на идея.
Някои се опитват да управляват мъдро, силно, но...
Някои се опитват да управляват по начин подобряващ живота на неговите граждани.
Някои се опитват...да убият лъва.
За съжаление, никой не е достатъчно мъдър или силен.
Времето минава...
и момента е отлетял.
Сега, слушай, Чинке. слушай.
Ние ще... Ние ще ще отнесем делото
пред най-големия съд в нашите земи.
Ще се борим със лъв
който заплашва да разкъса нашата земя на две.
Ъм? И всичко с което разполагаме е
камък.
Разбира се, ти не искаш да си в центъра
на тази историческа конфронтация повече от мен,
но се намираме тук, независимо от това,
поради някаква мистериозна смесица от обстоятелства
и целия свят ни гледа.
Така че, ъм, каво ще правим? Ъм?
Ще ни помогне ли? Той има далеч повече въпроси отколкото отговори.
- Какво каза току що? - Аз-аз... Съжалявам, не можах да го разбера.
Чинке, виж. ще бъда честен с теб.
Всичко друго би било непочтително.
Казвам ти, подготвям те,
предполагам че ти обяснявам,
че теста който стой пред нас е изключително труден.
- Ние няма да отидем там сами.
Сами? Разбира се. Имаме правото на наша страна.
Имаме правилноста на наша страна.
Имаме г-н Болдуин.
Имам предвид мойте предци.
Ще се върна назад,
към началото на времето,
и ще ги помоля да ми помогнат
в справедливоста.
Ще се пресегна назад и ще ги привлека.
А те трябва да дойдат,
защото в този момент, аз съм единствената причина те да са съществували.
Ваши Чести...
Извличам голяма утеха
от факта че моя колега, г-н Болдуин,
води делото
с такъв способен, и завършен маниер
оставяйки ми почти нищо което да кажа.
Въпреки всичко...
Защо сме тук?
Как се случва това че едно чисто, просто дело за собственост
трябва да се намери толкова голямо че да се оспори
пред Върховният съд на Съединените Американски Щати?
Боим ли се че по низшите съдилища, които стоят под нас, са пропуснали истината?
Или по-скоро е, нашия голям консумиращ ни страх от гражданска война,
който ни накара да струпаме този смволизъм
над това просто дело което не го заслужава?
Който сега ще ни накара да игнорираме истината
дори и тя да стой пред нас, висока и горда като планина.
Истината...е била влачена от това дело като роб.
Влачена от съд на съд, окаяна и бедстваща.
И не от някаква велика юридическа прозорливост
от страна на опозицията, бих добавил.
А от дългата и мощна ръка на изпълнителния кабинет.
Това не е обикновенно дело за собственост, джентълмени.
Това е най-важното дело което някога е заставало пред този съд.
Защото това което всъщност засяга
е самата природа на човека.
Ъ, това са, ъм...
Това са копия на писмата
писани между секретаря на нашия щат, Джон Форсайт,
и Кралицата на Испания, Изабела Втора.
Сега, моля ви да ги прочетете внимателно
като част от вашите разисквания.
Благодаря, сър.
Няма да се задълбавам в тях освен да отбележа
една интересна фраза която е многократно повтаряна.
Кралицата отново и отново се обръща към нашите некомпетентни съдилища.
Какво, чудя се, би и харесало най-много? А?
Съд който се произнася против африканците?
Не мисля.
И точно тук е смисъла.
Това което Нейно Величество желае е съд който работи точно като нейния.
Съд с който това 11 годишно момиче
си играе в нейното магическо кралство наречено Испания.
Съд който прави това което му е наредено.
Съд с който можеш да си играеш както с кукла.
Съд, както личи,
с който нашия президент,
Мартин Ван Бюрен, би се гордял.
Благодаря.
Това е публикация на администрацията на Президента.
Казва се "Изпълнитената рецензия",
и съм сигурен че всички сте го чели.
Най-малкото предполагам Президента се надява че сте го чели.
Това е скорошно издание, и тук има, ъ, един параграф,
написан от "остър ум от Юга", който е...
Моят бивш вице-президент, Джон Калхун, вероятно.
Възможно ли е?
Който отстоява че "никога никъде не е съществувало цивилизовано общество
"в което един сегмент да не е процъфтявал поради работата на друг.
"Колкото и назад да погледнете,
"към древноста, към Библейските времена,
"историята го показва.
"В Рая, където само двама са били създадени.
"Дори там, едният е имал ясно изразена зависимост от другия.
"Робството винаги е било с нас,
"и не е нито грешно нито неморално.
"По-скоро, както войната и враждата са част от човешкото същество,
"така и робството, също толкова човешко е неизбежно."
Е, джентълмени, аз се различавам от острите разуми на Юга,
и от нашия Президент, който очевидно споделя техните виждания,
предлагайки че човешката природа се корени най-вече -
и знам че това е обратна идея -
в Свободата.
В Свободата.
Доказателството е в пътя който всеки мъж, жена и дете
е готов да извърви за да си я върне.
Той ще счупи оковите си.
Той ще...погуби враговете си.
Той ще опитва пак и пак и пак,
въпреки всичко, въпреки всички предубеждения,
за да се върне у дома.
Чинке,би ли се изправил, ако обичаш,
за да могат да те видят всички:
Този мъж е черен. Това всички можем да го видим.
Но можем ли всички също толкова лесно да видим това което е също толкова вярно?
Че той е единственият истински герой в тази зала.
Ако той беше бял, нямаше сега да е в този съд,
борейки се за живота си.
Ако беше бял а неговите поробители Британци,
сега щеше да се огъва под тежеста на медалите с които щяхме да го закичим.
Песни щяха да се напишат за него.
Великите автори на нашето време щяха да изпишат книги за него.
Историята му щеше да се разказва
и преразказва, в класните стаи.
Щяхме да се погрижим нашите деца,
да знаят името му така както знаят това на Патрик Хенри.
И ако Юга беше прав,
какво трябва да направим с този излагащ ни,досаден документ,
"Декларацията на нзависимоста"?
Ами нейната самонадеяност?
"Всички хора са равни," "неотменяеми права," "живот, свобода," и т.н.
Какво за Бога трябва да правим с това?
Имам скромно предложение.
Миналата вечер си говорех с моя приятел Чинке.
Беше наминал към вкъщи и се разхождахме в градината.
Той ми обясни как когато член на Менде - това са неговите хора...
как когато член на Менде изпадне в ситуация
в която няма никаква надежда,
призовава своите предшественици.
Традиция.
Менде вярват че ако някой може да призове духовете на предшествениците си,
те никога не са го напускали.
И че мъдроста и силата които излъчват
ще му доидат на помощ.
Джеймс Мадисън, Александър Хамилтън,
Бенджамин Франклин,
Томас Джеферсън,
Джордж Вашингтон,
Джон Адамс.
Отдавна се боим да ви помолим за съвет.
Вероятно сме се бояли да го направим,
можейки да разберем че нашата индивидуалност,
която ние толкова много почитаме, не е изцяло наша.
Вероятно сме се бояли че...че молба към вас може да бъде приета за слабост.
Но най-накрая разбрахме че, това не е така.
Сега разбираме...
Бяхме накарани да разберем,
и да прегърнем това разбиране
че това което сме
е това което сме били.
Ние отчаяно се нуждаем от вашата сила и мъдрост
за да триумфираме над нашите страхове и нашите предубеждения.
Дайте ни куража да постъпим както е правилно.
И ако това означава Гражданска война, нека бъде.
И когато това се случи,
нека бъде,
последната битка на Американската Революция.
Това е всичко което имам да кажа.
По делото на съда на Съединените Американски Щати
срещи африканците от Амистад,
мнението на съда е
че договорът от 1795 с Испания,
върху който обвинението изгради аргументите си,
е неприложим.
Както е точно постановено в глава 9 че -цитирам -
"Превзети кораби и техните товари
"трябва да бъдат върнати цели и нвредими на техните собственици."
Край на цитата.
Пред този съд не беше доказано
че точно тези африканци се вписват в това описание.
Единствената алтернатива е да заключим
че те не са роби,
и от там на сетне не могат да бъдат смятани за стока,
а са по-скоро, свободни хора
с точни юридически и морални права,
включително правото да вдигнат възстание
срещу тези които им отказват правото на свобода.
С един глас против,
съдът постановява
обвиняемите да бъдат освободени веднага,
и ако така желаят,
да бъдат върнати до техните домове в Африка.
Благодаря.
Е...
- Какво им казахте? - Ъ?
Какви думи използвахте за да ги убедите?
- Твоите.
Да те пази.
Благодаря...Болдуин.
Освобождението на Крепоста Ломбоко
Огън!
Всичко е готово, сър.
- Огън. - Огън!
Огън.
Превод и субтитри: Outstanding