KARÁCSONYI ÉNEK ÍRTA: CHARLES DICKENS
ELSŐ STRÓFA: MARLEY SZELLEME
Marley meghalt, hogy ezzel kezdjem.
Erre nézvést nem lehetett semmiféle kétség.
Igen.
Halott.
Mint egy ajtószög.
A halotti bizonyítvány, uram.
HALOTTI BIZONYÍTVÁNY JACOB MARLEY
1836. DECEMBER 24.
TANÚ: EBENEZER SCROOGE
Várj!
Mit kapkodsz, szamár?
A kis pénz is pénz.
- No, de uram! - Mit képzel?
Mihasznák!
Itt a hírlap!
KARÁCSONYI ÉNEK
Éhesek vagyunk.
- Uram, éhesek vagyunk. - Csak egy kis maradékot!
- Csak egy falatot! - Éhen halunk!
Kérem szépen. Éhesek vagyunk.
Víg karácsonyt! Ezt a polgármester úr küldi!
- Kérem szépen! - Nézzétek! Ott van!
Gyere vissza, az a miénk! Add vissza a húst!
Add vissza! A miénk! Gyere vissza!
- Parancsoljon, uram. - Köszönöm.
Finom forró gesztenye.
- Ez hogy tetszik, hölgyem? - Éppen jó lesz.
Micsoda friss angolna!
Szóval, itt az Atya, a Fiú és a Szentlélek. Tűnj el!
És melyik alatt van a borsó? Bumm, bumm...
Bumm! Tűnés innen!
És itt van. No, ezt figyeljék!
HÉT KARÁCSONYESTÉVEL KÉSŐBB
SZÉN
Víg karácsonyt, bácsi!
- Isten óvja meg! - Á! Humbug!
Humbug a karácsony? Bácsi! Ne tréfáljon!
Víg karácsony...
Mi okod van a vígságra? Elég szegény vagy.
Mi oka van a rosszkedvre? Elég gazdag.
- Humbug! - Ne legyen haragos, bácsi!
Hát milyen lehetnék, mikor ilyen bolond világban élek, mint ez?
Víg karácsony...
Mi örömötök abban, hogy számlákat kell fizetni pénz nélkül,
hogy egy évvel öregebbek vagytok, de egy perccel se gazdagabbak?
Bizony, ha énrajtam múlna,
minden hülyét, aki az ajkán "víg karácsonnyal" járkál,
megfőzetnék a pudingjával együtt,
és magyalággal szúratnám át a szívét!
- Bácsi! - Öcsém!
Tartsd a karácsonyt a magad módján, és hagyd, hogy én is úgy tegyek.
Tartja? Hiszen nem is tartja!
Akkor hagyd, hogy ne törődjem vele.
Mi hasznod van a karácsonyból?
Életem során sok minden a javamra vált, bár nem vettem hasznát,
többek közt a karácsony is.
És mindig úgy véltem, hogy a karácsony nyájas, jótékony időszak,
amikor minden ember kitárja bezárt szívét,
és úgy gondol a többire, mint útitársaira a sír felé,
nem mint holmi más lényekre, kik másfelé utaznak.
Ezért, bátyám,
bár a karácsony soha egy porszemnyi aranyat vagy ezüstöt nem tett a zsebembe,
azt hiszem, hogy javamra vált, és azt mondom rá: Isten áldja meg!
Ha magának még egy hangját hallom, Cratchit,
majd állása elvesztésével ünnepelheti meg a karácsonyt.
Nagyságod tehetséges szónok. A képviselőházban lenne a helye.
Ne haragudjék, bácsi. Kérem, legyen vendégünk holnap!
Inkább megyek a pokolba.
De miért? Miért ilyen hidegszívű, bácsikám?
Minek házasodtál meg?
Mert szerelmes voltam.
Mert...
...szerelmes...
...voltál?
Jó napot!
Semmit nem várok el. Semmit nem kérek magától.
- Miért ne lehetnénk barátok? - Jó napot!
Szívből sajnálom, hogy ennyire makacsnak bizonyul.
De karácsony tiszteletére a próbát megtettem, így hát:
- Víg karácsonyt, bácsi! - Alászolgája!
- És boldog újévet! - Alászolgája!
Magának is víg karácsonyt kívánok, Cratchit úr!
Víg karácsonyt, uram.
Ez is éppoly féleszű.
Egy írnok, akinek heti 15 shillingje van,
asszonya és gyerekei, víg karácsonyról hablatyol.
Kész bolondokháza.
Jó estét. Scrooge és Marley, ugyebár?
Vajon Scrooge úrhoz vagy Marley úrhoz van szerencsém?
Marley úr már hét esztendeje halott.
Hét esztendeje hunyt el... épp ma éjjel.
Nos, nincs kétség, hogy hajdani üzlettársa...
...méltó örököse a jótékonyságban.
Az évnek ezen ünnepi szakában, Scrooge úr,
a szokottnál is kívánatosabb, hogy valami csekélységet juttassunk...
...a szegényeknek és árváknak.
Sok ezren vannak híján a legszükségesebb dolgoknak, uram.
Nincsenek börtönök?
Börtönök? Igen, vannak bőven.
Hát a dologházak? Azok üzemben vannak még?
Igen. Bárcsak azt mondhatnám, hogy nem.
A taposómalom is működik?
- Igen, működik, uram. - Jó!
Már azt hittem, hogy valami meggátolta hasznos működésüket.
Nos. Eme nagy ünnep előtt mi egynehányan pénzalapot létesítünk,
hogy a szegényeknek ételt, italt és tüzelőt vehessünk.
Mennyit írhatok a nevéhez?
- Semmit. - Ó, ön névtelen akar maradni?
Egyedül akarok maradni! Én nem vigadok karácsonykor,
és nem áldozok arra, hogy naplopók karácsonyát derítsem föl.
Segítek fenntartani az említett intézményeket.
Akinek rosszul áll a szénája, az menjen oda.
Sokan nem mehetnek oda.
És, nos, sokan inkább meghalnának.
Hát akkor haljanak meg, és csökkentsék a fölös népességet!
Alászolgája, uraim!
Alászolgája.
Holnap egész nap el akar maradni?
Ha önnek is megfelel.
Nekem nem felel meg, és nem is járja.
Ha levonnék fél koronát, méltánytalannak tartaná.
De azt nem tartja méltánytalannak, hogy kiadjam egynapi bérét a semmiért.
De csak egyszer egy évben, uram.
Gyönge mentség, hogy minden december 25-én meglopjanak.
De gondolom, egész nap el akar maradni.
Annál korábban legyen itt másnap reggel.
Igenis.
A karácsony tiszteletére!
A fenébe!
Hová tűnt? Végre!
Miért pont engem ér folyton ennyi bosszúság?
Menj innen! Távozz!
Szamárság!
A képzelet játszik csak velem.
Ez az egész minden.
Ez is csupán humbu...
Mi az?
Mi dolgod van velem?
Ó, sok!
- Ki vagy te? - Azt kérdezd, ki voltam!
Ki voltál hát?
Míg éltem, az üzlettársad,
Jacob Marley.
Le tudsz ülni?
- Igen. - Akkor tedd meg!
Te nem hiszel bennem.
Nem hiszek.
Miért nem hiszel az érzékeidnek?
Minden csekélység megzavarja őket.
Egy könnyű gyomorbántalom, és megcsalnak.
Lehetsz egy emésztetlen falat hús, egy maszat mustár,
egy darabka sajt, vagy egy kis kocka fövetlen krumpli.
Több közöd van a léhez, mint a sír öléhez. Akármi is vagy.
Irgalom! Rettentő jelenés, miért gyötörsz engem?
Te földhözragadt lélek, hiszel bennem vagy sem?
Hiszek! Hinnem kell!
Jaj nekem!
Meg vagy láncolva. Miért?
Ezt a láncot életemben kovácsoltam.
Szemről szemre, méterről méterre.
Nem ismerős a mintája?
Tudni véled, mily nehéz és hosszú a lánc, amit viselsz?
Olyan nehéz és hosszú volt, mint ez, már hét karácsonnyal ezelőtt.
A te láncod borzasztó nehéz.
Jacob, ne mondj többet!
Adj vigasztalást inkább!
Vigaszt nem adhatok.
Nem időzhetek.
Nem késlekedhetek sehol.
Érts meg. Életemben a lelkem nem mozdult ki irodánkból,
sosem szállt túl a pénzváltó odúnk szűk határain.
Most nehéz utak állnak előttem.
Hét éve meghaltál, és azóta úton vagy?
Bizony, folyvást. Nincs nyugtom, se békém.
Akkor jó darab földet bejárhattál.
Mert vak voltam! Vak! Nem láttam meg a lehetőségeket!
Elpazaroltam az életemet! Ó, jaj! Ó, jaj nekem!
De hisz mindig jó üzletember voltál.
Üzlet!
Az Ember volt az üzletem.
A mások jóléte volt az üzletem.
Jótékonyság, irgalom, türelem és jó szándék volt az én...
Figyelj! Mindjárt elfogy az időm.
Figyelek. De ne légy hozzám kemény. Kérlek.
Figyelmeztetést hoztam.
Még van rá lehetőség és remény, hogy elkerüld sorsomat.
És ezt én szereztem neked, Ebenezer.
Mindig jó barátom voltál, Jacob. Köszönöm.
Három szellem fog megjelenni nálad.
Ez a lehetőség és remény?
- Lemondok róluk. - Az elsőt várd holnap,
mikor az óra egyet üt.
Nem jöhetnének mind egyszerre, hogy túlessünk rajta?
A másodikat várd a következő éjjel ugyanazon órában.
A harmadikat harmadnap éjjel,
mikor az éjféli harangszó utolsó...
...rezgése is elhal.
Iparkodj, hogy ne láss többé!
Sajnálom.
Bár tudnék segíteni.
Te vagy a szellem, akinek jövetelét bejelentették?
Igen.
Megtennéd, szellem, hogy befödöd a fejed?
Ilyen korán kioltanád földi kézzel a fényt,
amit adok?
Nem, nem! Bocsáss meg!
Nem ez volt a szándékom. Ne vedd sértésnek.
Csak úgy véltem, hogy...
Ki és mi vagy te?
Az elmúlt karácsonyok szelleme.
A régmúlté?
A tieidé.
Kelj fel!
És jöjj velem!
Én halandó vagyok, és le fogok esni.
Csak engedd, hogy megérintselek itt,
s ez nagyobb dolgokban is megsegít majd.
Uramisten.
Itt nevelkedtem.
Itt voltam gyermek.
Az ajkad... reszket.
És mi ez itt?
- Az arcodon? - Semmi!
Csak viszket a szemem.
Emlékszel az útra?
Hogy emlékszem-e?
Vakon is elmennék rajta!
Gyorsabban! Gyorsabban!
Ezek a fiúk csak az elmúlt dolgok árnyai.
Látod, nem vesznek bennünket észre.
Ismerősek.
VÍG KARÁCSONYT!
Mindet ismertem rég.
Az iskolatársaim.
Menjünk tovább!
Ez...
Ez a régi iskolám.
Az iskola még nem egészen üres.
Egy magányos gyermek,
akit társai mind elhagytak,
most is itt van még.
Tudom.
Szegény fiú.
Szegény, szegény fiú.
Most lássunk egy másik karácsonyt!
Ebenezer!
Édes, kedves bátyám! Eljöttem, hogy hazavigyelek!
- Haza, kicsi Fan? - Igen, haza!
Apa sokkal kedvesebb, mint máskor szokott lenni.
Egy este olyan szelíden beszélt velem,
hogy meg mertem kérdezni, hazajöhetsz-e.
És azt mondta, hogy igen!
És elküldött érted a kocsival.
Az egész karácsonyt együtt tölthetjük,
és olyan vígan leszünk, mint senki más a világon!
Egész kis hölgy lettél, húgocskám.
- Hatalmas szíve volt. - Asszonyként halt meg.
És voltak, ha igaz,
gyermekei.
Egy gyermeke.
Igen.
- Az unokaöcséd. - Igen.
Ismered ezt a boltot?
Ismerem-e? Hiszen itt inaskodtam!
Ni, az öreg Fezziwig!
Áldja meg az Isten, ez a feltámadt Fezziwig!
Hohó! Ebenezer, gyere ide!
Gyertek! Dick! Siess! Hat óra van.
Mindjárt megérkeznek.
Dick Wilkins! Hitemre, az. Ő bizony Dick Wilkins.
Nagyon ragaszkodó fiú volt.
Hohó, fiaim! Elég a munkából! Itt a karácsony!
Hurrá!
Dick, Ebenezer, gyorsan rakodjatok el!
Hadd legyen helyünk! Legyen helyünk bőségesen!
Csülökre!
Maestro!
Engedelmükkel!
Kitűnő! Nagyszerű!
És most, jó hegedűs, megkérlek.
Húzd el nekünk a Sir Roger de Coverleyt!
Szabad egy táncra, hölgyem?
Ebenezer, most maga jön!
- Más bálvány foglalta el a helyem. - Más bálvány? Milyen bálvány?
Arany bálvány.
Nincs semmi félelmetesebb számomra e világon,
mint az, hogy nyomorúságban tengődjek.
Megtudhatom, miért ítéled el ily szigorúan...
...a tisztességes törekvést a jólétre?
Túlságosan félsz a világtól, Ebenezer.
- Megváltoztál. - Megváltoztam?
Talán bölcsebb lettem, de irányodban nem változtam.
Az egyezségünk régről való.
Akkor mindketten szegények voltunk, de nem bántuk.
Akkoriban...
- Más ember voltál. - Még gyerek voltam!
Feloldozlak, Ebenezer.
Kívántam én ezt tőled valaha?
- Szavakkal nem. - Hát mivel?
Megváltozott lelkeddel.
Életed változó légkörével.
Mindennel, ami becsessé tehette nálad a szerelmemet.
Mondd, Ebenezer, ha nem állapodtunk volna meg régen,
eljegyeznél-e most?
Nem.
Hát azt hiszed?
Nagyon szeretnék mást hinni, ha tudnék.
De hogyha ma szabad volnál, eljegyeznél-e egy szegény leányt?
Akit a szülei vagyon nélkül árván hagytak?
Te, aki mindent hozamra mérsz?
Feloldozlak, Ebenezer.
Tegyen boldoggá az élet, amit választottál.
Szellem, vigyél erről a helyről!
Megmondtam, ezek csak az elmúlt dolgok árnyai.
Olyanok, amilyenek. Ne engem hibáztass!
Vigyél el! Nem tudom elviselni.
Hagyj el! Vigyél vissza!
Ne kísérts tovább!
A pokolba!
Lépj be, Scrooge!
Jöjj be! Jöjj be, és ismerj meg engem jobban!
Én ennek a karácsonynak a szelleme vagyok.
Tekints rám, ember!
Sohasem láttál még hozzám hasonlót?
Soha.
Még sohasem sétálgattál a bátyáimmal?
Azt hiszem, hogy még nem.
Szellem, sok bátyád van?
Több mint 1800.
1842, egész pontosan.
Látom, kardhüvelyt viselsz, de kardot nem.
Valóban.
Békesség! Jóakarat mások iránt!
Szellem, vezess, ahová akarsz.
Fogd meg ezt!
Mi történik? Mit művelsz velem?
- Mily különös. - Valóban.
Nem sok halandó részesül az emberi világ e mennybéli látványában.
Igen.
Ez szinte gyönyörű.
PÉKMŰHELY
Szellem, e szegényeknek nincs módjuk arra, hogy főzzenek.
S te mégis minden vasárnap...
...bezáratod a pékséget, ahol felmelegíthetik étkeiket.
Halld a szavam, Scrooge!
Sokan vannak a ti földeteken,
kik azt mondják, hogy ismernek engem s bátyáimat,
és a mi nevünkben követik el a rosszakarat és önzés tetteit.
Ezek a felkentnek mondott személyek...
...oly idegenek nekem s a fajtámnak, mintha nem is léteznének.
Őket ítéld meg ezért, ne minket!
Igen. Így lesz.
Érzed ezt?
Sül a libánk!
Fussunk!
Gondolom, e sivár póri hajlék valamivel kitűnik.
Erre futja hű írnokodnak a heti 15 shilling munkabérből.
- Anyám! - Papa!
Elmentünk a pékműhely előtt.
És a libánk már sül, száll az illata!
Az ajtót csukd be. Hol marad a drága édesapátok?
És az öcsétek? És Márta, tavaly ilyenkor már réges-rég itthon volt!
Anyám, hisz itt van már. Megjött Márta.
Márta! Csodálatos libánk van. Ilyen szépet még nem láttál!
Péter, indulj hamar a pékhez, és hozd el a libát!
Vidd magaddal a kicsiket! De kérlek, siessetek!
Hála a jó Istennek, csakhogy megjöttél már!
Sokat kellett bevégeznünk az este, ma reggel pedig rendet raktunk.
Nem számít, fő, hogy itt vagy. Húzódj oda a tűz mellé, és melegedjél.
Nem, nem! Apánk máris jön!
Bújj el, Márta! El kell bújnod! Bújj el már!
- Hű, de hideg van! - Jó estét, apám! Szervusz, Timmy!
Na és Márta hol van?
Nem jöhet.
Nem jöhet? Nem jöhet karácsony napján?
Itt vagyok, apám!
Ugye milyen jó tréfa volt?
Egy percig se bírom elnézni a csalódott arcát. Még tréfából se.
Örül a lelkem, hogy látlak.
Gyere, Timmy, úgy hallom, dúdol a puding a rézüstben.
Megnézzük hamar?
- A kis Tim hogy viselte magát? - Jól, mint egy angyal. Sőt, jobban.
Olyan gondolkodó gyerek lett, hogy sokat van egyedül,
és csuda dolgok jutnak az eszébe.
Azt mondta hazajövet, hogy reméli, sokan látták a templomban,
merthogy nyomorék,
és jól eshetik nekik, ha karácsony napján eszükbe jut az,
aki meggyógyította a bénákat és a vakokat.
Azt hiszem, hogy minden nappal erősebb és egészségesebb lesz.
A puding csuda finom lesz!
Az egész mosókonyha illatozik tőle!
Szellem, áruld el, vajon Pici Tim...
Egy üres széket látok a kandallósarokban.
S egy mankót a gazdája nélkül.
Kegyelettel őrzik.
- Hurrá! - Itt a liba!
Helyet neki. Vegyük le a kendőt róla.
De jó! Jól van, Péter.
Soha életemben ilyen nagyszerű sült libát nem láttam!
Csakugyan szép madár, az bizonyos.
De imádkozom, hogy egy karácsonyon...
...majd pulyka kerüljön az asztalra.
Talán majd egyszer, szívem.
Köszöntő!
Scrooge úrra.
Hálával a lakomáért.
Hálával a lakomáért? Bárcsak itt lenne!
Mondanék neki egyet-mást, hogy lakjék jól vele,
és remélem, jó étvággyal nyeldekelné.
Szívem, a gyerekek... Karácsony van.
Karácsony van, persze. Hogyan ihatnék...
...egy ilyen utálatos, fukar, érzéketlen ember egészségére, mint ő?
Hiszen tudod, hogy az, Robert. Ki tudhatná jobban, mint te?
Szívem, karácsony van.
Iszom az egészégére érted s a nap kedvéért.
Víg karácsonyt és boldog újévet neki!
Nagyon víg és nagyon boldog lesz, az biztos.
Víg karácsonyt mindnyájunknak, drágáim. Isten áldjon meg!
Isten áldjon meg!
Isten áldjon meg mindenkit!
- Víg karácsonyt és boldog újévet! - Isten áldjon meg!
Jó szellem, mondd, hogy Pici Tim megmarad.
Ha ezeket az árnyakat nem változtatja meg a jövő,
- a gyermek meghal. - Meghal? Ne, szellem, ne!
Hát aztán? Ha nem életrevaló, haljon meg,
és csökkentse a fölös népességet!
- Szóval egy állatra gondoltál? - Igen.
- Egy élő állatra? - Igen.
- Egy elég kellemetlen állatra? - Igen.
- Ez egy vadállat? - Igen.
Várj, várj! Ez az állat dörmög és morog?
Igen!
- És Londonban él? - Igen.
- Egy ló? - Nem.
- Egy tehén? - Nem.
- Egy kutya? - Disznó?
- Nem. - Szamár?
Igen és nem.
Én tudom, hogy ki az, Fred! Tudom! A te Scrooge bácsikád!
Igen!
Humbug a karácsony? Ezt mondta, igazán?
Ahogy mondom. És így is hiszi.
Nem bírom a társaságát, Fred.
Én igen, mert sajnálom őt.
Ki szenved a szeszélyétől? Csak ő maga.
Hisz ha úgy dönt, hogy nem szeret, és nem jön el vacsorázni,
akkor mi történik? Veszít egy vacsorát.
- Méghozzá egy igen jó vacsorát. - Bizony. Egy kitűnő vacsorát.
Igaz.
Jó mulatságot szerzett nekünk, annyi biztos,
és hálátlanság volna, ha nem innánk az egészségére.
Nem akarta elfogadni, de mégis megkapja tőlem.
Víg karácsonyt a vénembernek, bármi is legyen. Scrooge bácsira!
Scrooge bácsira!
Ily rövid a szellemek élete?
Az életem ezen földön igen rövid.
Ma éjjel vége.
- Ma éjjel? - Ma éjjel, éjfélkor.
Figyelj! Közeledik már az időm.
Bocsáss meg...
...de valami furcsa dolog áll ki a ruhád alól.
Láb az, vagy karom?
Karom is lehetne, ha azt nézem, milyen kevés hús van rajta.
- Idenézz! - Mit bámulsz?
- Ember, nézz ide! - Bolond vénember!
Nézd! Nézd!
Nézz ide!
- Menj innen! - A gyermekeid?
Az Emberé.
A fiú a Tudatlanság.
A lány a Szükség.
Óvakodj tőlük!
Nincs számukra menedék? Nincs támaszuk?
Nincsenek börtönök?
Nincsenek dologházak?
Áruld el, a jövendő karácsonyok szellemét látom?
Olyan árnyakat készülsz megmutatni,
amik ezután történnek majd.
Igaz ez, szellem?
Jövendő szelleme, jobban félek tőled, mint szellemtársaidtól.
De tudom, hogy csak a javamat akarod.
Kész vagyok veled tartani.
Vezess!
Az éjjel gyorsan múlik, az idő drága nekem.
Vezess, szellem!
- Mikor halt meg? - Talán, tegnap éjjel.
- Vagy karácsony napján. - Azt hittem, sohasem hal meg.
De mit csinált a pénzével?
Hát énrám nem hagyta. Ennyit tudok.
Valószínűleg silány temetése lesz.
Ha felakasztanak, se tudok senkit, aki oda akarna menni.
Én elmegyek rá... ha adnak tízórait.
Á, igen.
Rémes alak maga.
- Alászolgája. - Jó napot, urak.
Végy erőt magadon, Ebenezer! Hisz remeg a térded!
Itt nem fogtok elkapni!
Karácsony puding, mi más.
Ez... Ez a Lime Street.
Hagyd már.
Víg karácsonyt, Joe!
És boldog újévet is a pakliba! Gyüjjön be.
Üljünk le itt a szalonyba, oszt lássuk a batyut.
Lássuk.
Ez meg mi legyen, Dilberné?
Dilberné?
Ágyfüggöny.
Csak nem szedte le karikástul, amíg ott feküdt halva?
De igen.
Már miért ne?
Maga aztán élelmes nő, sokra viszi még az életben!
Hát nem húzom vissza a kezem, ha elérhetek valamit vele...
Nehogy lecsöpögtesse nekem azt a paplant!
- Az övé volt? - Hát ki másé lett volna?
Már aligha fog megfázni paplan meg függöny nékűn.
Remélem, nem ragadós betegségbe halt meg.
Amiatt nem kell aggódni.
Nem szerettem annyira, hogy sokat ólálkodtam volna nála.
Azt az inget aztán nézheti, míg a szeme belefájdul,
de akkor se talál rajta egy lyukat se.
- A legjobb inge vót. - Dilberné!
Ha én nem vagyok, pocsékba megy.
- Ki van rúgva! Hallja? - Hogy ment vóna pocsékba?
Valaki botor módon ráadta, hogy abban temessék.
De én lehúztam róla.
Lám ez lett a vége neki.
Életében mindenkit elriasztott magától.
És mi járunk jól vele, most, hogy meghótt.
Ha lett vóna valakije, hogy ügyeljen rá a halálos ágyán fekve,
és nem szál egyedül, egymagában lehelte vóna ki a lelkét...
...nekünk nem lenne most eladnivalónk, igaz?
Szellem! Látom! Látom!
Ez a szerencsétlen ember, aki meghalt magányosan, és egyedül,
én is lehetnék.
Ezen az úton járok most.
Irgalmas Isten! Mi ez?
Szellem, félelmes hely ez.
Ha elmegyünk innét, a tanulságot nem hagyom itt. Hidd el. Menjünk!
Értelek téged. És megtenném, ha tudnám, de nincs hozzá erőm.
Szellem, ha létezik olyan, akit megindít ennek az embernek a halála,
mutasd meg nekem, könyörgök!
- Tönkrementünk? - Még van remény.
Remény? Talán, ha megenyhül.
Megenyhülni nem fog.
Mert meghalt.
Halott?
Kire szállt át az adósságunk?
Nem tudom, de addigra meglesz a pénz.
És ha nem is lesz meg, az új hitelező akkor sem lehet nála kegyetlenebb.
Ma éjjel már könnyű szívvel alszunk, drágám.
Mutass valami gyöngédséget a halálban,
vagy e kamra örökké kísérteni fog!
Késő van.
Édesapátok elmaradt.
Mert az utóbbi estéken lassabban jár.
Ó, amikor...
...Pici Timet hordta a nyakában, szinte futott.
De őt könnyű volt...
...cipelni...
Apátok nagyon szerette.
- Apám! - Hát te ma ott voltál?
Igen, drágám.
Bár ott lettél volna.
Örültél volna, ha meglátod, milyen zöldellő hely az.
De láthatod majd.
Megígértem neki, hogy odasétálok minden... vasárnap.
Kicsi gyermekem!
Kicsi gyermekem...
Apám, kérem, ne keseredjen el! Kérem, apám!
Semmi baj, kedves. Belenyugodtam.
Tudom, hogy egyiktek se felejti el szegény Pici Timet.
- Nem, dehogy. - Soha, apám!
Köszönöm.
Köszönöm, drágáim.
Bob.
Szellem... valami azt súgja, hogy hamarosan elválunk.
Mondd meg...
...ki volt az az ember, akit halva láttunk?
Szellem...
...mielőtt közelebb lépnék ahhoz a kőhöz, melyre mutatsz,
felelj meg egy kérdésre!
Olyan dolgok árnyai ezek, amik meglesznek,
vagy olyanoké, mik meglehetnek?
Az ember útja előre jelez egy véget.
De ha az ember más irányba halad, a vég is változik. Nem így van?
Nem! Nem!
Hát én vagyok az, aki az ágyon feküdt?
SZÜLETETT: 1786. FEBRUÁR 7-ÉN
Szellem, hallgass meg!
Nem az vagyok, aki voltam!
Minek mutatod ezt, ha már nincs remény?
MEGHALT: 25-ÉN
Szellem!
Mondd, hogy megváltoztathatom az árnyakat, amiket mutattál,
azzal, ha más életet kezdek!
MEGHALT: DECEMBER 25-ÉN
Nem, szellem! Nem!
Jó szellem... segíts!
Szellem!
Segíts, szellem!
Megünneplem a karácsonyt a szívemben, és egész esztendőben ünnepelni fogom.
Nem felejtem el, amit tanultam a múlttól, a jelentől, s a jövőtől.
Könyörgök, szellem,
mondd, hogy letörölhetem még e sírkő feliratát!
Itt vannak?
Még itt vannak!
És itt vagyok.
Itt vagyok még!
Nem is tudom, mit tegyek!
Könnyű vagyok, mint egy pihe, vidám, mint egy kisdiák.
Ezt a nevetést hallottam már.
- Hékás, mi van ma? - He?
- Milyen nap van, szép öcsém? - Milyen nap? Karácsony napja!
Karácsony napja? Nem mulasztottam el.
A szellemek egy éjjel végeztek.
Azt teszik, amit akarnak. Hát persze!
Szép öcsém! Ismered-e a baromfiárust?
- Még szép! - Ritka okos gyerek ez.
És megvan-e még a díszpulyka, ami a bolt előtt lógott?
Nem a kicsit gondolom, a nagyot.
- Amék akkora, mint én? - Szívderítő gyermek.
- Igen, kiscsibém. - Most is ott lóg az.
Igazán? Akkor menj, és vedd meg!
- Esze tokja! - Nem tréfálok!
Vedd meg, hozasd ide, és kapsz tőlem egy shillinget.
Ha öt percnél hamarább megjárod, fél koronát adok.
Elküldöm Cratchitékhez. Hogy fognak csodálkozni!
Kétszer akkora, mint Pici Tim.
Dilberné!
Víg karácsonyt!
Uramisten!
Megbolondult!
Drága Dilberné,
magánál bájosabb teremtést még nem láttak szemeim.
Táncoljunk, Dilberné!
Ugyan, Scrooge uram! Engedjen el!
Egészen megőrült! Segítség!
Elbűvölő asszony.
Segítség!
Szeretni fogom, amíg csak élek.
Milyen becsületes arca van.
Hahó! Itt a pulyka.
Hahó! Hopp!
Adj Isten! Víg karácsonyt!
Ezt sehogy se bírja gyalog vinni Camden Townig. Üljenek kocsiba.
Csapjon a lovak közé!
Héjahó! Gyíte!
Hopp! Gyíte, ló!
Nagy a feje, búsuljon a ló!
No meg az ülepe is!
Vigadjunk, emberek! Eleget leszünk holtak!
Ne csak a kukacok örüljenek!
Víg karácsonyt.
Jó napot, uram! És víg karácsonyt önnek!
- Önnek szintúgy! - Szép ünnepet!
Neked is víg karácsonyt!
- "Isten áldja, uram!" - Köszönjük, uram!
Áldott napot!
Jó napot.
Kedves uram, hogy van ma? Remélem, sikerrel járt tegnap.
Víg karácsonyt kívánok!
Scrooge úr?
Igen. Ez a nevem, és félek, hogy nem örömest hallja.
Engedje meg, hogy bocsánatot kérjek.
És legyen olyan jó, hogy...
Uramisten!
- Kedves Scrooge úr, komolyan beszél? - Egy fillérrel sem kevesebbet.
Sok hátralék van ebbe beleszámítva, biztosítom.
Kedves uram, nem tudom, mit is szóljak ilyen bőke...
Ne szóljon semmit! Mélyen lekötelezett.
Őszinte hálám. Isten áldja.
- Itthon van a gazdája? - Igen, uram.
A... nagybátyja vagyok.
Várj, várj! Ez az állat dörmög és morog?
Igen!
- És Londonban él? - Igen.
- Egy ló? - Nem.
- Egy tehén? - Nem.
Egy kutya?
- Disznó? - Nem.
Szamár?
Igen és nem.
- Én tudom, hogy ki az, Fred! Tudom! - Nos?
A te...
Scrooge bácsi.
Az áldóját.
Nos... hát eljöttem...
...ha nem dobtok ki.
Hogyne, bácsi! Jöjjön!
Víg karácsonyt! Barátaim, ő a bácsikám, Ebenezer.
Adja tovább, kérem.
Parancsoljon. Tessék.
Jövőre nálam tartjuk meg ezt a vacsorát.
Feltétlen.
A költség nem számít. A sírba nem vihetem magammal, igaz?
Hát, ez igaz.
Teljes 16 percet késik.
Hogy képzeli maga ezt, hogy ilyenkor érkezik?
Nagyon sajnálom, uram. Egy kissé elkéstem ma reggel.
Elkésett, bizony.
Jöjjön ide!
Egyszer esik meg egy évben.
Többször nem fog megtörténni. Meglehetősen vígan voltunk tegnap.
Mondok valamit, kedves Cratchit.
Nem fogom tovább tűrni, hogy így folyjanak a dolgok.
És ezért...
...tüstént meg is emelem a fizetését!
Víg karácsonyt, kedves Bob!
Vígabbat, mint amilyet én annyi esztendőn át...
...szereztem magának!
Fölemelem a bérét, és vállalom, hogy segítek küszködő családjának.
A dolgait még ma délután megbeszéljük...
...egy pohár karácsonyi puncs mellett.
De előbb nagy tüzet kell raknunk!
Most szaladjon el,
és vegyen még egy széntartót,
mielőtt még egy "i"-re pontot tenne!
Szaporán, Bob!
Itt az idő ünnepelni!
Héj-hó, Bob!
Igen, uram. Azonnal, uram.
Scrooge túltett a saját szaván.
Megtett mindent, amit ígért, sőt, többet.
És a mi Pici Timünknek, aki felgyógyult, úgyszólván második apja lett.
Olyan jó barát, olyan jó gazda,
olyan jó ember vált belőle, amilyet ritkán látni.
És mindig úgy mondták: Ő igazán érti a karácsonyt.
Így hát, mint Pici Tim mondotta...
Isten áldjon mindenkit!
VÉGE
KARÁCSONYI ÉNEK ÍRTA: CHARLES DICKENS