MR. HANK GREEN, GLOBAL INVESTMENTS
A fenébe!
BILL MORRIS AZ ÉV BRÓKERE
AZ EGÉSZSÉG ELLENSZERE
Magyar felirat: Verdike (szaszcsaba1968@gmail.com)
Nem nyúlhatunk a kötvényekhez.
Azokat fedezetként használjuk a Cisco részvényekhez.
Vegyél ki mindent a First Nationalból és tedd át a Banyonra.
A Delaware-re gondolsz? Azt hittem, halott.
Feltámadt. Ki kell takarítani a Reynolds számlát,
ha netalán pénzmosás miatt csesztetni fognak.
- Biztos vagy ebben? - Semmit e-mailben!
Hétfőn mozgass vissza mindent!
- Figyelsz rám? - Igen, igen. Persze.
- Jegyeket! - Nem vagyok benne biztos...
Most küldöm át a számokat.
Mi legyen Greenel?
Kamu, leszarom. Jelents beteget!
- Üzleti út vagy pihenés? - Nem tudom. Csak...
Ezt komolyan kérdi?
- Nem érzem helyénvalónak... - Josh! Josh! Ne légy már beszari!
Csak tedd, amit mondok, és hívj ha végeztél!
A bizottsági tagtársaimnak. 2016. JÚLIUS 18.
Az ember nem tudja figyelmen kívül hagyni az igazságot.
Nem képes önként visszatérni a sötétségbe,
vagy megvakulni, ha egyszer megadatott neki a látás képessége.
Mint ahogy nem tud nem megszületni sem.
Mi vagyunk az egyetlen faj, amely képes az önvizsgálatra.
Az egyetlen faj, amelynek génjében ott az önbizalomhiányának a mérge.
Az adottságainkat megcsúfolva építünk,
vásárolunk, fogyasztunk.
Az anyagi siker illúziójába burkoljuk magunkat.
Csalunk és becsapjuk magunkat miközben kaparunk azért,
hogy a csúcsára érjünk annak, amit úgy határozunk meg, hogy teljesítmény.
Felsőbbrendűség a többi emberhez képest.
Sarokiroda! Kit kellett leszopjál?
Hallom, hogy lezártad a Reynolds számlát.
- Hogy tudtad megcsinálni? - Talán ennyire jó vagyok.
Minket se felejts el!
Hogyan is tehetném?
Látom, tudod, hogy szeretem a kávét.
Elnézést, de odafent várják a tanácsteremben.
Szóljon, hogy máris megyek!
És holnap lesz az édesanyjának a születésnapja.
Vegyen valamit a nevemben, rendben?
Természetesen.
Betegség bujkál bennünk.
Felgyülemlik, akár az epe, keserű szájízt hagyva a torkunkban.
Benne van mindnyájukban akik azt asztal körül ülnek.
Tagadjuk a létezését mindaddig, amíg egy nap a test fellázad az elme ellen,
és azt kiáltja: „Beteg vagyok!”
Kétségkívül, önök csak a fúzióra gondolnak.
Két egyformán beteg intézmény piszkos egybeolvasztására.
De az igazságot nem lehet semmibe venni.
Mert gyógyírt csak akkor találhatunk,
ha tudjuk mi az, ami beteggé tesz minket.
Nem fogok visszatérni.
Ne próbáljanak ismét kapcsolatba lépni velem.
Üdvözlettel, Roland E. Pembroke.
Nos, Mr. Lockhart...
Mit gondol erről?
Nyilvánvalóan elment az esze.
Szerintünk is.
Elmegy egy kéthetes gyógyfürdős üdülésre és megbomlik az agya.
Ki az ördög megy ilyen helyre a XXI. században?
Nyilván tisztában van a levél bizonyos információinak érzékenységével.
Tehát igaz.
Ez a fúzió a keleti part legnagyobb...
pénzügyi szolgáltató cégévé tenne minket.
Ami igen gazdaggá tenne minden jelenlévőt.
- Beleértve magát is. - Jókat hallunk magáról.
A Reynolds számlával remek munkát végzett.
Persze a Tőkepiaci Felügyelet teljes betekintést akar majd a könyveinkbe,
s akkor minden szabálytalanságra fény derül.
Tényleg azt gondolta. hogy nem jövünk rá?
Nem tudom, miről beszél.
Azt hiszi van olyan trükk, amit mi nem próbáltunk már?
Ez amatőr munka.
Kérdezhetek valamit, Mr. Lockhart?
Volt már 30 centis fekete farok a seggében?
A börtön, Mr. Lockhart!
Igen nagy bajban van.
Ha így lenne, már feladtak volna.
Szóval úgy vélem,
a felügyelet egy magasabb pozícióban lévő valakire utazik.
Talán valakire a bizottságból.
Vagy valakire, aki nyilvánvalóan labilis.
Szeretnénk, ha elutazna Svájcba és visszahozná nekünk Mr. Pembroke-ot.
Tudja, a fúzió nem jöhet létre,
ha Mr. Pembroke-kal nem tisztázunk...
bizonyos jogi ügyeket.
De én nem vagyok annyira jóban Mr. Pembroke-kal, mint Morris volt.
- Ő már baszhatja. - Morris jó bróker volt.
Megbízható családos ember. Nyugodjék békében.
De nem volt fantáziája.
Valakinek vállalnia kell a felelősséget!
Josh, újra én. Másfél óra és zár a Nikkei.
Ürítsd a Banyont, s vegyél put opciót a Glencóra! Küldöm a részleteket.
S hívj vissza, utálok üzenetet hagyni!
Gyógykezelésre jön?
Nem, csak látogatóba.
Zavarná?
Csak nyugodtan.
Fiatalabb, mint a legtöbb utasom.
- Sok fuvarja van a szanatóriumba? - Én viszek mindenkit oda.
Hetente veszek fel gazdagokat a vonattól,
és viszem fel őket a hegyre.
Csak gazdagokat, mi? Akkor drága hely lehet.
Pénzes embereknek, pénzes a problémájuk is.
Én egy szerény élettel is boldog vagyok.
Ennyi? Nincsenek ambíciói? Csak viszi és hozza az embereket?
- A legtöbbjük marad. - Miért?
Gondolom, tetszik nekik a hely.
Baszki!
Én nem járok fürdőhelyekre.
Dolgozom, hogy megéljek, akárcsak az apám.
A fiúk az apjuktól tanulják meg, hogy férfiak legyenek, nem igaz?
Nem tudhatom.
Én nem az apám mellett nőttem fel.
Mennyi időre mész?
Csak néhány napra. Üzleti ügy.
Rossz bőrben vagy.
Jól vagyok. Csak keveset aludtam.
Pihenned kéne!
Apádnak is mindig mondtam, hogy pihenjen, de...
sosem hallgatott rám.
- Gyenge volt. - Nem is ismerted.
S ez kinek a hibája?
Boldog vagy itt? Viselik rendesen gondodat?
Az emberek meghalni jönnek ide. Ugyan mitől lennék boldog?
Elő fognak léptetni.
Szóval, ha visszajövök, kereshetek neked egy jobb helyet.
Közel a tengerparthoz, vagy ehhez hasonló.
Nem fogsz visszajönni.
Persze, hogy visszajövök.
Újabb balett táncos?
Ez nem olyan, mint a többi.
Miért nem?
Mert ő egy álomban él.
De közben táncol.
Mert nem tudja, hogy álmodik.
Barátságos banda.
Az.
A falubeliek mindig nehezteltek a hegylakókra.
Miért?
Régi történet.
Milyen régi ez a hely?
Az alapjai még a bárók korából származnak.
Évszázadokon át ez a föld és lakói...
egy családhoz tartoztak.
A Von Reichmerl családhoz.
Mi lett velük?
Érdekes történet.
Az utolsó báró annyira rögeszmés volt vérvonalának tisztaságával,
hogy úgy döntött, csak a húga elég tiszta ahhoz,
hogy gyermekének anyja legyen.
Mikor az egyház megtiltotta a frigyet, a báró megtagadta istent.
- Ezt biztosan jól fogadták. - Mi az hogy!
A nászéjszakán a falubeliek felmentek a hegyre,
és lekergették a bárót és aráját a katakombákba,
majd kényszerítették a férfit,
hogy végignézze a nő eleven megégetését.
Végül porig égették az egész helyet.
Pokoli történet.
Igen.
De ennek már 200 éve. Sok minden változott azóta.
Legfeljebb 20 perc.
Semmi sietség.
Üdvözöljük!
Segíthetek?
Egy vendégükhöz jöttem. Mr. Roland Pembroke-hoz.
Sajnálom, de lejárt a látogatási idő.
LÁTOGATÁSI IDŐ: 11-15 ÓRA
Messziről jöttem. Talán tehetnek kivételt.
Nálunk nincsenek kivételek.
Van itt igazgató, akivel beszélhetek?
Ezt írja alá!
Kérem.
Köszönöm, Mr Lockhart!
Meglátom, mit tehetek.
Itt nincs térerő. Része a kezelésnek.
Megszokja majd.
- Amnesztia, tizenegy betű, mi az? - Fogalmam sincs.
- „Felmentés.” - Nem, az csak kilenc.
„Közkegyelem.”
Igen!
Szereti a rejtvényeket?
Nem igazán.
Visszahozná?
Köszönöm!
Gondolom a recepciós nővér elmagyarázta,
hogy a látogatási idő pontban 3-kor véget ért.
Igen. De mint bizonyára tudja,
Mr. Pembroke ettől még egy fontos pénzügyi intézmény igazgatója marad.
Az adott körülmények közt, azt reméltem, hogy talán tenne...
egy kivételt.
Vitaminok.
Ha segíteni akarjuk az ide érkezőket,
jó erőben kell legyünk.
Megkérdezhetem, milyen ügyben keresi?
Üzleti ügyben.
Sajnos ennél többet nem mondhatok.
Hogyne. De remélem ön is megérti, hogy nekünk is vannak szabályaink.
A módszereink akkor a leghatékonyabbak,
ha korlátozzuk a modern világ stresszhatásait.
Volmer igazgató ebben rendkívül szigorú.
- Hidroterápia? - Pontosan.
Jó messzire kell jönni egy kis vízért...
A szanatórium egy olyan ősi víztározó fölé épült,
amely egyedülálló fiatalító hatással bír.
Újjáépítették.
A tűzvész után.
Igen.
A történelemnek sok árnyoldala van.
Amennyiben üzenetet szeretne hagyni Mr. Pembroke-nak,
szívesen továbbítom.
Mr. Peterson...
Megértem, hogy az itt végzett munkája igen fontos,
és ön nyilván nagyon elfoglalt ember.
De ha netalán tudna némi időt szakítani...
a vízitorna és jacuzzi- beosztások között,
hogy tudassa Mr. Pembroke-kal, miszerint neki szóló,
igen fontos hírekkel érkezett látogatója...
hálás lennék.
A javaslata, hogy hagyjak üzenetet,
melyet becsúsztatnak az ajtaja alatt,
s talán a reggeli masszás előtt még el is elolvassa...
sajnos nem tűnik elfogadhatónak.
6.500 kilométert utaztam idáig. Este gép indul vissza New Yorkba,
melyre nagyon szeretnék Mr. Pembroke-kal együtt felszállni.
Szeretné Mr. Pembroke-ot visszavinni New Yorkba?
Netalán gondot jelent?
Természetesen ez teljességgel Mr. Pembroke döntésétől függ.
Ő itt egy páciens, nem pedig fogoly.
A kezelései 7 óráig tartanak.
Jöjjön vissza akkora, s én intézkedem, hogy elérhető legyen.
Köszönöm a megértését!
Máris elmegy?
- Milyen jóképű srác. - S a barátja?
- Mikor van az utolsó vonat Zürichbe? - Este 10-kor.
Vigyen egy szállodába. Telefonálnom kell.
Csinos kislány.
Mi a fasz?!
Mennyi időre mész?
Csak néhány napra.
Várunk még valaki mást is?
Nincs senki más.
Jól aludt?
Nem emlékszem, hogy valaha ennél jobban aludtam volna.
A hegyi levegő teszi.
Mr. Lockhart...
Henrich Volmer vagyok. Ennek a szanatóriumnak az igazgatója.
- Mióta fekszem itt? - Három napja.
Te jó ég!
Szerencsésnek mondhatja magát. Tiszta törés.
Bár részben felelősnek érzem magam.
A helyiek mondják, hogy le kéne vadásznom a szarvasokat,
de nem tudom bántani ezeket az ártatlan teremtményeket.
Elvégre már jóval előttünk itt voltak.
Telefonálnom kell New Yorkba.
Bátorkodtam tájékoztatni az irodáját a balesetéről, ha emiatt aggódna.
Egyetértettek velem,
hogy a munkája várhat, de az egészsége nem.
Ezt Hank Green mondta?
Még egy jelentős Wall Street-i pénzügyi cég vezetője...
sem vitathatja egy súlyos autóbaleset következményeit.
Nem sok látogató fordul meg itt.
A betegeim többsége rendkívüli dolgokat vitt véghez.
Hatalmas vagyont gyűjtöttek,
óriási birodalmakat irányítottak,
de szörnyű árat fizetve.
Senkijük sincs, aki törődne velük.
Mr. Pembroke szerencsés.
Neki ott van maga.
Tehát próbáljon lazítani.
Érezze jól magát!
Itt van a svájci Alpok lábánál,
az egyik legszebb hely a világon.
Tekintse ezt amolyan kényszerszabadságnak!
Ámbár az amerikaiak tudtommal nem túl jók a lazításban, nemde?
És nem feledje, magaslati levegőn van.
Időbe telhet, míg akklimatizálódik,
így hát kérem, igyon sok vizet!
Higgye el, jó kezekben van.
Eltévedt?
Igen. Azt hiszem.
Hol kellene lennie?
Nem tudom.
A neve?
Pembroke.
Roland Pembroke.
Meg is van. Pembroke. 609-es szoba. Gőzfürdő.
Persze.
Mr. Pembroke...
A gőzfürdők arra vannak.
Oda nem mehet be!
Mármint úgy nem.
Pembroke?
Ön Mr. Pembroke, ugye?
Ismerem magát?
A nevem Lockhart. Mr. Green küldött.
- Azt hittem Morrist küldik. - Morris meghalt.
Szívroham.
Mr. Pembroke, azért jöttem, hogy visszavigyem New Yorkba.
- Hagyjak itt mindent? - Csupán néhány napra.
- Azt nem tehetem. - Miért nem?
- Nem vagyok jól. - Úgy látom, semmi baja.
Mert maga vak.
Amilyen én voltam.
Hamarosan látni fog. Ez biztos.
Itt remekül gondját viselik.
Nem páciens vagyok.
Mi történt a lábával?
Mr. Pembroke, New Yorkban a helyzet meglehetősen súlyos.
Az már nem az én gondom.
Az igazgató azt mondta, ne foglalkozzam üzleti ügyekkel.
Találkozott már Volmer igazgatóval?
Ma reggel.
Nagyszerű ember.
Barátságos.
Nem úgy, mint más orvosok.
Mr. Pembroke...
Ez a rögeszme a vérrel,
Nagy tévedés. Tudta, hogy az emberi test 65%-a víz?
A testnedveinknek kell a tisztítókúra.
Kiszivárgott a hír, miszerint a fúzióval bajok vannak.
A részvényárfolyam szabadesésben van.
Lockhart?
Csak nem rokona Henry Lockhartnak?
Az apám.
Ismerte őt?
Együtt kezdtük az egészet.
Rettenetes, ami vele történt.
Azt mondták egy fiút hagyott a kocsiban.
Nem sokra emlékszem, hogy őszinte legyek.
Nem érdemelte meg, amit tettünk vele.
Ezt hogy érti?
Becsületes ember volt.
S ezért tönkretettük.
Hát elég sok embert basznak át nap mint nap.
Megteszel mindent a túlélésért vagy nem.
Ha jól sejtem, maga megteszi.
Ez hozta egészen idáig?
Az ambíció?
Akkor magánál rosszabb, mint nálunk.
Micsoda?
A betegség.
Az apja jóval előttünk rájött az igazságra.
Hogy az egész erőfeszítés teljesen értelmetlen.
Mindnyájan elkövettünk szörnyű dolgokat.
Számtalan szörnyűséget.
Mennyi az értéke a jelen pillanatban?
Hogy?
A részvény! Mennyivel jegyzik?
- Nyolc és fél volt pénteken, záráskor. - Paraziták!
Mostanra biztosan kevesebb.
Mind aggódunk a jóléte miatt, uram.
Csak pár napról van szó.
Akadnak szabálytalanságok néhány számlán,
amiket a fúzió előtt tisztázni kell.
S ha jól sejtem, valakinek vállalnia kell a felelősséget.
Valami olyasmi.
Akkor jobb, ha összeszedem a holmimat.
Kellene egy fuvar az állomásra.
- Hívna egy taxit, kérem? - Meglátom, hogy mit tehetek.
A báró ott akasztotta fel a papot.
- Hogy mondja? - Látja?
A templomnak ott kellett állnia,
ahol most az a furcsa építmény van. Biztosra veszem.
Az emberek messzi földről jöttek, a szent víznek tulajdonított csodáért.
Vannak dolgok, melyek soha nem változnak.
Bámulatos.
De egyben rettenetes is ez a sok erőszak.
Ez van, ha az ember a saját húgát veszi el.
A húgát?
Igen, a vérvonal tisztaságára törekedett, nem?
Ez elbűvölő! Utána kell néznem!
Öröm látni, hogy újra talpon van!
Hallottunk a balesetről.
- Ön ugyebár amerikai, Mister... - Lockhart.
Frank Hill. Stockholmból. Ő pedig Mr. Nair, Londonból.
Bombayből eredetileg.
Látom már megismert Mrs. Watkinst, az amatőr történészünket.
Hát persze, minő udvariatlanság. Victoria Watkins. 40 éve a Xeroxnál.
Miért nem hoz egy széket? Kell egy negyedik játékos.
Vigyázzon! Csal, mint a legtöbb Brahmin.
Egy kockázati tőkebefektető szájából ezt bóknak veszem.
Tulajdonképpen éppen indulok vissza New Yorkba Mr. Pembroke-kal.
Tehát... jobban érzi magát?
Elég jól.
Feltételezem, hogy ez egy pompás hír.
Nem igaz, Mr. Nair?
Nagyszerű hír!
Mrs. Watkins, várják a kezelésre.
Igen, hogyne. Nagyon örvendtem, Mr. Lockhart.
Jó utat!
Van valami a vízben?
A fenekén.
Én nem látok semmit.
Nagyon fájt?
Nem emlékszem.
Jobb is így.
Láttalak.
Korábban.
Te is kezelésen vagy itt?
Csak mert sokkal fiatalabb vagy mindenki másnál.
Volmer igazgató szerint különleges eset vagyok.
És te?
Te is a kezelésre jöttél?
Nem.
Valójában éppen távozni készülök.
Soha senki nem megy el.
Ezt meg hogy érted?
Miért akarna bárki elmenni?
Igen, értem, mire célzol.
Megkaptad, amiért jöttél?
Azért jöttem, hogy visszavigyek valakit New Yorkba.
Szóval, igen.
Ő el akar menni?
Nem igazán.
A dalt, amit dúdoltál...
hol tanultad?
Mennem kell.
Hogy hívnak?
Hannah.
A LÁTOGATÁSI ÓRÁKNAK MÁRA VÉGE
Mr. Pembroke?
Hol van Mr. Pembroke?
A páciens, aki ebben a szobában volt, hová lett?
Azt hittem, maga Pembroke.
Tudták, régen mit javasoltak egy közönséges gyomorbajra?
A piócák alkalmazását.
A diagnózis alapján én mindig a piócákat sajnáltam.
Mr. Lockhart! Kérem, csatlakozzon hozzánk.
A tokhal kitűnő, kivéve ha a szarvashúst kedveli.
Nem hagyhattam pocsékba menni.
Hol van Pembroke?
Sajnos Mr. Pembroke-nak rosszabbodott az állapota.
Attól félek, hogy az üzleti ügyekről szóló beszélgetés ártott neki.
De nem számít. Átlépett a kezelés következő szakaszába.
- Én úgy láttam, jól van. - De ön nem orvos.
Talán kikérhetünk egy másik szakvéleményt is.
Ez természetesen Mr. Pembroke döntése.
Viszont ő nem elérhető.
S amióta csak idejöttem, maguk csak ide-oda küldözgetnek.
Ha megkérhetném, beszéljen halkabban!
Persze, nehogy felzaklassuk a kuncsaftkört, nemde?
Mr. Lockhart, távol áll tőlem, hogy ide-oda küldözgessem magát.
Engem kizárólag a pácienseim jóléte érdekel.
De árt az üzletnek, ha valaki jobban lesz.
Nem igaz?
Mégis, mire céloz, Mr. Lockhart?
Az öregek itt egy vagyont fizetnek. Miért, a vízért?
- Mennyi a rezsiköltségük? - Ez nem tartozik magára.
Nem szeretnék ügyvédeket bevonni,
azért jöttem, hogy visszavigyem Pembroke-ot New Yorkba,
s ha kell fejbe verem és a hajánál fogva vonszolom el.
Jól érzi magát, Mr. Lockhart? Sápadtnak tűnik.
Jól vagyok.
Ön vérzik.
Mi?
Talán jobb lenne, ha leülne.
Agyrázkódásnak nincs jele.
Fejfájás, hallucinációk?
Semmi.
Felöltözhet.
Iszik elég vizet?
Igen.
Jó. Abba ne hagyja!
Bátorkodtam néhány vizsgálatot elvégezni a balesetét követően.
Hannah. Az ő, ugye?
Igen.
- Ő egy nagyon különleges eset. - Ez pontosan mit jelent?
Komoly trauma érte, még egészen kiskorában,
amitől visszamaradt a fejlődése.
Hannah egy szót sem szólt egészen 11 éves koráig.
Kérem értse meg,
Mr. Lockhart!
Ő olyan nekem, mintha a lányom lenne.
De most azért vagyunk itt, hogy önről beszéljünk.
Egyensúlyhiány a nedvekben,
stressz a legfontosabb szervekben.
Legyengült immunrendszer.
Ugyanazok a tünetek, mint a legtöbb páciensemnél,
bár még nem láttam ennyire előrehaladott esetet...
olyan fiatalnál, mint ön.
Valóban?
Árulja el, Mr. Lockhart,
Mikor volt utoljára, hogy tényleg jól érezte magát?
Ideérkezése előtt, utoljára mikor aludta át az éjszakát?
Az elme hazudhat... de a test nem.
Szeretnék segíteni önnek.
Amit mi kínálunk, az egy egyszerű tisztítási folyamat.
Távol a modern világ nyomásától.
Visszatérés az egyszerűbb időkhöz.
Mr. Pembroke amúgy sem utazhat egy-két napig,
így ha óhajtja, ajánlanék önnek egy kezelést.
Beszélhetek az ügyeletes nővérrel, s már ma este elkezdhetjük.
Ha szükségesnek tartja.
Jó.
Greta?
Greta!
Szerencséje van, Mr. Lockhart.
Máris hozzákezdhetünk.
„V.R.”
Von Reichmerl.
A felújítás közben találták.
A báróé volt?
Igazából a bárónőé.
Vanessa von Reichmerl.
Sokat betegeskedett.
A báró megszállottan kereste a gyógyírt.
Valójában ő fedezte fel a vizünk gyógyító hatását.
Mindent feláldozott érte.
Biztosan nagyon szerette.
Igen.
Akárcsak a testvérét.
A történelem joggal ítéli el erkölcsi alapon.
De mint tudós ember,
én csak csodálni tudom őt.
A nővér elkíséri őt az elkülönítő szárnyba.
Köszönöm!
Mr. Lockhart!
Ha nincs ellenére.
Hogy nyomon követhessük a javulását.
VICTORIA WATKINS
Készen áll, Mr. Lockhart?
Akkor kezdjünk hozzá!
Az élet ezen a bolygón a vízben alakult ki.
Létezésünk első 9 hónapját alámerülve töltjük.
A testünk jó része folyadék.
Ez a szenzoros izolációs kamra,
az embrionális állapothoz való visszatérést szimulálja.
Tekintse ezt az elme megtisztításának!
Mint ahogy a testének is.
Egyes betegeink szaporább szívverést tapasztalnak.
látomásaik vannak,
előjönnek az első emlékek.
De jó ha tudja, hogy ilyenkor a mérgek hagyják el a testét.
Adja át magát teljesen a folyamatnak,
és meglátja az eredményét.
- Tartsa rajta a szemét! - Igen, uram!
Mr. Lockhart, a kezelés félórát tart. Innen tartom szemmel.
Ha bármilyen gondja van, kocogtassa meg a tartály oldalát.
Repül!
Az elmúlt öt napban teljes összeomlás következett be.
A Dow Jones index 508 pontot esett,
ahogy a pánik eluralkodott a Wall Streeten,
semmissé téve ezzel öt éves profitjuknak több mint egyharmadát.
Ráadásul ennek felét egyetlen kereskedelmi napon.
A New York-i tőzsde igazgatója, John Phelan...
igyekezett megnyugtatni a befektetőket...
Apa?
Apa!
- Mr. Lockhart, jól van? - Hagyjon!
Őrizze meg nyugalmát.
Szörnyen sajnálom. Valami történhetett a géppel.
Van valami a vízben.
Van valami a kurva vízben!
Nincs semmi a vízben, Mr. Lockhart.
De láttam őket.
Amint az igazgató elmagyarázta,
néhány betegnek látomása van a kezelés közben.
Csak a mérgek hagyják el a testet.
Ez mind része a kezelésnek.
Most pihennie kell!
Elkísérem a szobájába.
Megvagy!
Jó reggelt, Lockhart!
Jobban van?
- Nem reggelizik velünk? - A kitchari kitűnő.
Nem vagyok éhes.
Muszáj megőriznie az erejét!
Mrs. Watkins?
Azt az épületet, ahol régebb a templom állt,
most mire használják?
Sejtelmem sincs.
A báróval és a húgával kapcsolatosan igaza volt.
De falusiak nem emiatt gyújtották fel a helyet,
hanem a kísérletek miatt.
Valamilyen orvosi kísérletek,
KÍSÉRLETEK, TESTVÉR, TŰZ.
amiket a parasztjain hajtott végre. Emberek tűntek el, és aztán,
1814-ben,
a földművesek szántás közben emberi tetemekre bukkantak.
Eltorzult, csonttá aszott hullákra,
kiszáradva, mint az egyiptomi múmiák.
A gyógymódot kereste.
- A gyógymódot? - A bárónőnek. Beteg volt.
Ó, értem!
Tudtam, hogy maga kedveli a rejtvényeket.
GYÓGYMÓD
Hát persze.
Mrs. Watkins,
Ideje kezelésre mennie!
Ez biztos? Ma reggel volt már egy.
Be van ütemezve.
Mintha ma nem lennék önmagam.
Rettenetes gonoszság uralkodik itt.
Mi ez a hely?
Sajnálom, de nem értem.
Mintha egy beteggel láttam volna.
Nem. Beteggel.
Jól van.
Köszönöm.
Úszni készülsz?
Nekem nem szabad.
Miért?
Az állapotom miatt.
Azt hittem, a víz segít a gyógyulásban.
Mondtam már, különleges eset vagyok.
Persze.
Milyen messze van a város?
Néhány kilométer, azt hiszem.
Gyalog akarsz odáig menni?
Hacsak nem adod ide a bringádat.
Mit kapok cserébe?
Az édesanyámé.
Csukva van a szeme.
Igen, mert álmodik. Csak nem tudja.
S mi van, ha felébred?
Nem tudom.
Az anyám sosem fejezte be a történetét.
Hogy akarsz menni vele?
Nem tudom, velem jöhetnél.
De nem szabad.
Te mindig csak azt csinálod, amit szabad?
Semmi baj.
Jössz?
Kérsz egy sört vagy valamit?
Nem is tudom. Kérek?
Nem tudom, mit akarsz.
Jól van, ha te is kérsz egyet.
Még mindig itt van?
Azt hittem, csak látogatóba jött.
Nézett ki jobban is.
Maga is.
- S a kocsija? - Az amúgy is szart sem ért.
A szanatórium eleget ajánlott, hogy vegyek egy újat, úgyhogy...
Köszönöm, istenem. Semmi sem történik ok nélkül, igaz?
Túl sokat iszik.
Remélem, nem vezet.
Maguk ketten a hegyről valók?
Igen.
Nem sok beteg vetődik ide.
Igazából jó gyerekek.
Csak rosszul öltözöttek.
Nem tisztelik a hagyományt.
Van itt orvos, a városban?
Az összes fenn van a hegyen.
És gyógyszerész? Vagy bárki efféle?
Ott van Peter. Szemben az úton.
Ő orvos?
Olyasmi.
Nem ízlik?
Nem.
Még sosem ittál sört?
Mióta vagy már a szanatóriumban?
Amióta az eszemet tudom.
És a családod?
A mamám még kiskoromban halt meg egy tűzben.
Volmer igazgató azt mondta, a papám értem jön majd, ha jobban leszek.
Szokott látogatni?
Jön majd, ha jobban leszek.
Vitaminok?
Kipróbálhatom?
Rendben.
Mint az édeskés tengeri gyümölcs.
Meg lehet szokni. Idővel.
Megleszel, ha néhány percre magadra hagylak?
El kell intéznem valamit, de nem tart sokáig.
Persze, minden rendben.
Hahó?
Van itt egy orvos?
Mit rajzolsz?
Nem fog beszélni.
Nem tudja hogy kell.
Ez a kastély...
amikor felgyújtották.
Az unokám, Vilmos.
Szereti a rémtörténeteket.
Miben segíthetek?
Megtenné, hogy belenéz és megmondja, mi áll benne?
- Ember? - Igen.
- Meghalad. - Megfizetem.
Ez itt mennyi?
Nem sok.
De elég.
Van egy tamponod?
A barátnőmnek éppen megjött.
Zakkant.
Elég jól van ahhoz, hogy utazzon?
Nincs a legjobban.
Van köztük néhány fogászati lelet, igaz?
- Igen. - Mit írnak?
Hullanak a fogai.
Mi okozhat ilyet?
Hacsak korábban nem volt gondja ezzel, azt mondanám,
hogy krónikus kiszáradás.
Kiszáradás?
De hát egész nap csak vizet isznak.
Nem vagyok orvos.
- Most, ha megbocsájt... - Várjon egy percet!
A báró kísérletei.
Testeket találtak a földeken, kiszáradva, mint a múmiák.
Talán van valami összefüggés.
A bárót elevenen megégették a nászéjszakáján, már 200 éve
Igen, de ez most történik. Az emberek a gyógymódért jönnek.
A báró azt kereste. Beteg volt a felesége.
Nem volt beteg.
Meddő volt.
Évekig át próbálkoztak.
A bárónő nem tudta kihordani a gyereket.
Azt mondják, a teste azért dobta ki a magzatokat, mert torzak voltak.
Most pedig bocsásson meg.
Meg kell szabadítanom egy állatot a szenvedéstől.
Mi baja van?
Elkódorgott amerre nem kellett volna.
Eltörte a lábát.
Akárcsak maga.
Egy csatornában találtam rá,
ahol szent vizet ivott.
Telefonálnom kell! Távolsági hívás.
A hitelkártyáját.
Lockhart.
- Mr. Green! - Hol a fenében van?
Van egy kérdésem. Mr. Pembroke-nak voltak egészségügyi problémái?
Miről beszél?
Mielőtt idejött, volt bármilyen baja?
Nem, egészségmániás volt. Az ég szerelmére, káposztalevet ivott!
Mi a fene történik ott. Már négy napja itt kéne lennie.
- Igen, de volt a balesetem. - Miféle balesete?
Hogy?
Nem értem. Azt mondták, hogy felhívták.
Senki nem hívott.
Biztos ebben?
Lockhart, muszáj hangsúlyoznom, hogy milyen fontos, amiért odaküldtük?
Hozza el Pembroke-ot 24 órán belül,
vagy lőttek az egész cégnek.
És magának is! Megértette?
Lockhart?
Lockhart!
- Beszélnem kell veled. - Hé, hé, hé!
Azt mondtad, senki nem megy el? Ezt hogy érted? - Fáj!
- Mi történik velük? - Kérlek, eressz el.
Miért nem láthatom Pembroke-ot?
- Te tudsz valamit, ugye? - Nem tudok.
Mi ez a cucc? Mitől vagy különleges?
Húzz el, Adolf!
Hé!
- Állj! - Nem!
- Kifizettem ezt a táncot. - Nem!
Engedd el!
Menj vissza a szanatóriumba, te nyomorék!
Ne! Eressz el! Ne csináld!
Nem vagyok a betegük!
Hannah!
Lehet, hogy nőnek néz ki,
de még csak egy gyerek.
A tudatlanság, Mr. Lockhart,
nagy ellensége a tudománynak.
Látni akarom Pembroke-ot.
Látni fogja.
Jön, Mr. Lockhart?
- Nem történt semmi. - Mert időben érkeztem.
Lockhart ott volt.
Egy késsel a torkánál.
Hannah, Mr. Lockhart önmagára sem tud vigyázni, nemhogy rád.
Nem tud úgy megvédeni, mint én.
- Nem is kell engem megvédeni. - Már hogyne kellene!
Csak szórakoztunk egy kicsit.
Ő más, mint a többi.
Fiatal.
- Mi az? Mi a baj? - Semmi.
- Hadd nézzem meg! - Nem!
- Az orvosod vagyok. Gyere! - Nem! Ne érj hozzám!
Mikor leszek kész?
Hamarosan.
Mikor?
Türelem!
Gyere ide!
Azt mondtam, gyere ide.
Hát nem gondoskodtam mindig is rólad?
Nemsokára meggyógyulsz.
Akkor hálás leszel.
És eljön a papám?
Igen.
Most pihenj, báránykám!
Tessék?
Van egy kis gondom a...
Szabad lesz?
Bedobom egy kis tejbe, jó?
Meg is van.
Mrs. Watkins?
Hol van Pembroke?
Maga vitte el.
- Vissza New Yorkba. - Hogy? Én nem.
Eltűntették. Itt van valahol.
Beszélt nekem a kísérletekről, emlékszik?
- A keresztrejtvénye? - Szeretem a rejtvényeket.
- Igen. - Meghagytam magának.
Majd meglátja.
Figyeljen rám!
A kísérletek. Azt hiszem újra belekezdtek.
A bárónő meddő volt.
Ezek nem kísérletek.
Ez egy kúra.
A bárónő állapotos volt a nászéjszakáján.
Mielőtt megégették, a falusiak kivágták belőle a magzatot,
és a vízgyűjtőbe dobták.
De a lány túlélte.
De nem tud semmit.
Sajnálom, nem értem.
Csak nyugi...
Marcus! Semmi gond.
Mr. Lockhart, ahányszor csak elfordulok, maga ott van, ahol nem kéne lennie.
Azt hiszem, eltévedtem.
Csak próbálok visszatalálni a szobámba.
Ez egy tiltott emelet. Jelek vannak mindenütt.
Kétlem, hogy véletlenül vetődött volna erre.
Elárulná, hogy pontosan mit is keres?
Volt egy kis gondom a fogammal.
- A fogával? - Igazából már jobban vagyok.
Csak mutassa meg, hogy juthatok vissza a szobámba?
Ostobaság!
Nem engedhetjük, hogy fertőzést kapjon.
Engedje meg, hogy vigyázzunk magára.
Végtére is, ezért van itt.
Dr. Brennan kezeli minden páciensünk fogászati problémáit.
Bocsásson meg.
Hannah miatt.
Többet nem fordul elő.
Mondja,
mit csináltak a városban?
Csak ittunk egy sört.
Mit művelnek? Eresszenek el!
Mindez az ön érdekében történik, Mr. Lockhart.
Itt az intézetben, nem hiszünk a vegyszeres anesztéziában.
A szennyeződések gátolják a gyógyítást.
De majd rájön, hogy megfelelő koncentrációval...
az emberi elme képes legyőzni bármekkora fájdalmat.
Bizalom, Mr. Lockhart!
Elvégre, ha nem bízunk meg egymásban,
hogy tudnék segíteni magán?
Mrs. Abramov, úgy örülünk, hogy itt van.
Mennyi ideig lesz szerencsénk önhöz?
Csak két hétig. Lehet, eltúloztam a csomagolást.
Butaság! Észre sem veszi, mily gyorsan elrepül az idő itt az intézetben.
Menjünk!
- Mi történt az arcával? - Induljon már!
Ezek egyszerűen lefogtak és csak úgy kihúzták a fogamat.
- Megfenyegettek. - De miért tennének ilyet?
Mert tudom, hogy mit művelnek.
Van egy szoba tele testekkel, melyek tartályokban lebegnek,
mint egy-egy emberminta.
Ezek rendkívül súlyos vádak.
Leszarom!
Dr. Volmer köztiszteletben álló ember.
A szanatórium igen fontos a helyi gazdaság szempontjából.
Vigyen oda és megmutatom, mit láttam.
Hozott magával bármilyen iratot?
Nem, mindenem náluk van.
Beszélhetek valakivel, aki megerősítheti,
hogy ön az, akinek mondja magát?
Fontos, hogy igazolja az azonosságát.
Hívja fel a cégemet!
Rendben.
Hozhatok egy kávét vagy teát?
Kaphatok valami erősebbet?
Persze.
Legyen nyugodt,
a végére járunk az ügynek.
Köszönöm!
Mr. Lockhart, már aggódtunk magáért.
- Ne közelítsenek! - Ez az ön betege?
Igen.
Nem vagyok a betege. Csupán baleset ért.
Aláírta a betegfelvételi lapot. Itt van nálam.
Baromság!
Figyelmeztettem, hogy érzékcsalódásai lehetnek, emlékszik?
A testét elhagyó mérgek mellékhatásaként.
És a lábam? Az is káprázat?
Mr. Lockhart érkezése óta bomlasztó elemként viselkedett.
Orvosi aktákat lopott el, megtámadta egyik fogászunkat,
- és megfenyegette Mr. Pembroke-ot. - Nem fenyegettem meg senkit!
Úgy hiszem, szó szerint a következőket mondta:
„S ha kell, fejbe verem és a hajánál fogva vonszolom el.”
Azért küldtek ide, hogy visszavigyem Pembroke-ot New Yorkba!
A munkaadója, Mr. Green szerint,
a Tőkepiaci Felügyelet nyomozást folytat ön ellen.
Maga is velük van...
Hallja, miket mond, Mr. Lockhart? Ön nem egészséges.
Ne mind jöjjön ezzel!
- Hadd segítsünk! - Vissza!
Tudok a kísérleteikről! A báróról és a feleségéről.
Elég sok időt töltött Mrs. Watkins társaságában.
Ki az a Watkins?
Egy elmegyógyintézetből került hozzánk.
A többiek a helyén kezelik őt,
de állapota miatt Mr. Lockhart bevette a nő összeesküvés-elméleteit.
Tudom, hogy mivel próbálkoznak. Mindannyian!
Próbálják elhitetni velem, hogy őrült vagyok.
Láttam már ilyet. Nem egyedi eset.
Egy régi, gyermekkori trauma törhetett a felszínre.
valami, ami elöl a beteg egész életében menekült.
Az ön esetében,
azt mondanám, hogy félreértelmezett bűntudat,
az apja halála miatt.
Honnan tud erről? Sose beszéltem róla.
Nem is kellett.
Ezért jött hozzánk, nemde?
Láttam őt.
Pembroke halott.
Hát erről van szó?
A gonosz doktor, halomra gyilkolja betegeit?
Pontosan.
Rendben. Talán kérjük ki Mr. Pembroke véleményét is.
Ismeri ezt az embert?
Megpróbált elvinni innen akaratom ellenére.
Pembroke?
- Kérem tartsák távol tőlem. - Maga halott volt.
- Kíván feljelentést tenni? - Arra semmi szükség.
Mr. Lockhart nem bűnöző.
Csak egy beteg.
A bizottság tagjainak.
Önök egy konkrét céllal küldtek ide,
hogy akarata ellenére visszaszerezzek egy embert,
és visszavigyem őt az önök világába.
De ráébredtem,
hogy nem ebből az okból vagyok itt.
Betegség bujkál mindegyikünkben.
Mindent elkövetünk, hogy tagadjuk a létezését,
hazugságokat és figyelemelterelést bevetve.
Mígnem egy nap a test fellázad az értelem ellen és azt kiáltja:
„Beteg vagyok!”
Az ember nem tudja nem észrevenni az igazságot.
Ugyanúgy nem képes önszántából visszatérni a sötétségbe,
vagy megvakulni, ha egyszer megadatott neki a látás képessége.
Mint ahogy nem tud nem megszületni sem.
Baszki!
Hannah!
Maradj távol!
- Hannah! - Maradj távol tőlem!
- Mennünk kell. - Hagyj!
Szóval, minden rendben. Jó étvágyat a vacsorához.
Hannah?
Mit műveltél?
Mi történik velem?
Nyugodj meg!
Minden rendben. Biztonságban vagy.
Hagyja őt békén!
Nem zaklatta eleget, Mr. Lockhart? Kísérjék a beteget a szobájába.
Nem vagyok a rohadt betege!
Rajta!
Elegük van az öregekből és kriplikből? Próbálkozzanak velem!
Elég! Mr. Lockhart...
Látom, hogy igen feldúlt.
Jöjjön el velem az irodámba,
és megbeszélhetjük, bármi is aggasztja.
Nem! Itt beszéljük meg!
- Mindenki előtt. - Nem hinném, hogy ez jó ötlet.
Ő teszi magukat beteggé!
Ez a hely teszi magukat beteggé!
A vízben van!
Mr. Lockhart!
Láttam a múmiává száradt testeket!
Nézzék meg magukat!
Hullanak ki a fogaik!
Haldokolnak és észre sem veszik!
- De én a kúrára jöttem. - Nincs semmiféle kúra!
Hát nem értik?
Ő teszi magukat beteggé!
Mert igazából semmi bajuk!
Az ön helyében ezt nem tenném.
Az égvilágon semmi bajuk.
Igen.
Igen!
Ez az! Álljanak fel!
Gyerünk!
Igen! Álljanak fel!
Ő teszi beteggé magukat!
Igen! Ez az! Gyerünk!
Ez az!
Nincs maguknak semmi bajuk!
- Rosszul vagyok. - Rosszul vagyok.
Rosszul vagyok.
Mit csinálnak?
Mentek a picsába!
Nem, nem, nem!
Hagyjanak!
Segítség! Segítség!
Pembroke!
Mit tettek magával?
Hogy mit tettek?
Soha nem éreztem magam jobban.
Nyugalom, Mr. Lockhart. Hamar túl leszünk rajta.
Bizony, figyelemre méltó teremtmények.
A világ többi részén ez a faj legfeljebb 12 évig él.
De itt, a mi vízgyűjtőnkben,
300-ig is elélnek.
Csakhogy az emberi szervezetre ugyanez a víz igencsak mérgező lehet,
amint erre maga is rájött.
Kivéve persze, ha kellőképpen szűrik.
A báró fejlesztette ki az eljárást.
A földjéhez tartozó parasztok testét felhasználva,
sikerült desztillálnia a vizet,
egy életadó esszenciává.
Persze rettenetes árat fizetett a leleményességéért.
Az egyetlen hiba,
hogy kényszerítette az alanyait.
Szerencsére, változtak az idők.
Az emberiség történelmében az elmúlt 200 év volt a legtermékenyebb.
Az ember megszabadult istentől,
hierarchiától, mindentől, ami létének értelmet adott,
míg nem maradt más neki, mint az önnön ambíciójának üres imádata.
Ezért jönnek ide.
Az olyanok, mint ön.
Igaza volt, Mr. Lockhart. Innen senki nem megy el.
Amit nem sikerült megértenie, hogy nem is akarnak.
Tudja, mi a gyógymód az ember állapotára?
A betegség.
Mert csakis akkor van remény egy gyógymódra.
Ezt most nem értem.
Sok éven át próbáltalak megóvni...
a külvilág tisztátalanságától.
Furcsamód, most a barátodnak, Mr. Lockhartnak jár a köszönet.
Immár nő lettél.
De nem vagyok jól.
De én mindig itt leszek, hogy gondod viseljem.
Most már felébredt.
Elhitetted velem, hogy egy nap elmehetek innen.
Miért akarna bárki elmenni?
Mi van?
Gyere!
Mi ez a hely?
Számodra itt kezdődött.
Én ezt nem akarom.
Tudod?
Pont úgy nézel ki, mint ő a nászéjszakáján.
Ő NEM TUDTA
Amikor elvették őt tőlem.
A falusiak kivágták belőle a magzatot,
és a vízgyűjtőbe dobták.
De a lány túlélte.
- Kérlek, ne! - Ne félj!
Hamarosan újra család leszünk.
Ahogy eleve elrendeltetett.
Ne félj. Eleinte a húgom is vonakodott egy kicsit.
De utána ő is megszerette.
Annyiszor próbáltunk már valami tisztát létrehozni.
Az a valami, te voltál, drágám.
És most...
újrakezdhetjük.
Oly sokáig vártam.
Oly sokáig.
Tudod, hogy szeretlek, ugye?
Ugye?
Nem tarthatja itt örökké.
Nem?
Mit gondol, mi lesz belőle a maga világában?
Tömegével özönlenek ide a magafélék, az eldobható életükkel.
Ő a maga lánya.
Mi az, amit valaha szeretett?
Mi az, amit valaha feláldozott?
Ez az, amit a kinti világ ajánlani tud.
Igaza van.
Ne!
Tűz van. Tűz van!
Mindent, amit építettem, érte tettem.
Azt hiszi, hagynám, hogy egy ilyen alak mindezt tönkretegye?
Apa?
Hannah!
A LÁTOGATÁSI ÓRÁKNAK MÁRA VÉGE
Pazar látvány, igaz?
Lockhart!
Ideje menni.
- Jól van? - Uramisten!
Óvatosan.
Lockhart? Te jó ég!
Mit művelt?
Hol van Pembroke?
Elment.
Hogy érti azt, hogy elment?
Szálljon be a kocsiba.
Maga azért jött, hogy végrehajtson egy feladatot, emlékszik?
Szálljon be!
Hallotta, mit mondtam?
Magának elment az esze?
Valójában...
sokkal jobban vagyok.
Hova a fenébe mész?
Lockhart! Lockhart!
Magyar felirat: Verdike (szaszcsaba1968@gmail.com)