www.титлови.ком
Када сам била мала, волела сам с мамом да седим и гледам у ноћно небо.
Маштала сам да ми нисмо сами.
Да су звезде очи анђела који нас посматрају.
Али, када се мама разболела, нико од њих није помогао.
Тада сам схватила да тамо нема никога.
Тишина. Пустош. И хладноћа.
Хајдемо!
Тихо! Чарли, зашто си стао? Нема тамо ничега. Хајдемо!
Одувек су метеорске кише плашиле Ијуде.
Схватање да су гости посећивали атмосферу земље, развило се тек недавно.
Раније их је космичко камење одмах асоцирало на божје кочије.
Како је? Нећеш да причаш?
- И ја могу некога да нађем и не говорим. - Нема о чему да се прича. - Како нема?
Код вас је све нешто тра-ла-ла!
Да имам таквог Ромеа, побегла бих од куће.
Да... Само што је Тјома уверен да је Ромео марка аутомобила. Разумеш?
Сви заједно смо сведоци јединствене астрономске појаве!
Миронов!
- Добро јутро. Како си спавао? - Зашто одмах Миронов? -Ко ће ми рећи...
Где је последњи пут била метеорска киша овакве снаге? Одмах ће добити... петицу!
У Кини. 1976.
- Јула! Ви то водите научну расправу? - Научну расправу, да. - И?
Гугл каже: Кина 1976.
Тачно каже Гугл. Најстрашнији догађаји у историји човечанства су се дешавали онда,
када се оно сретало с нечим непознатим, застрашујућим. После метеорске кише,
почео је један од најкрвавијих крсташких похода.
Резултат тога је... шта, Миронов?
- Ја не спавам. Слушам! - Гугл?
- Сви крсташи, око 300 хиљада Ијуди, су умрли у пустињи. - Да! Да!
- Мозак! - Мозак! - А та метеорска киша је била мала у поређењу са садашњом.
Ми ћемо сада... умрети?
Јеси ли луд?
Нећемо, надам се. Делови ће сагорети у горњим слојевима атмосфере, не плашите се!
- Увече сви да гледају падање звезда! Јесте ли чули? - Да? - Одлично!
- Шта је то? - Карте за концерт. Мислила сам да одемо. Али ако твој алфа ромео...
- Снаћи ћу се. - Хвала. - До виђења. - До виђења. - Гледајте вечерас звезде!
- До виђења. - До виђења.
- Дај свеску да проверим оцене! - Ти си био добар ђак?
Позваћу.
Здраво.
Видимо се.
Тата? Здраво, дошла сам!
- Здраво. - Здраво.
Буквално сам на пар секунди.
- Знаш ли где је двоглед? - Доћи ћу касно. Из куће нигде не излази!
- Сви идемо на паркинг да гледамо метеоре. Одатле се лепо виде. - Не!
Не... И готово? Може ли неки аргумент? Мање-више убедљив разлог?
Маса Ијуди на висини с ниском оградом. Велики број пијаних. Мислим да је довољно.
Тата, не идем сама. Тјома ме чека доле. - Артјом? - Да.
Тим пре, не!
- Одлично! - Није да те пожурујем, само... Следећи пут ће звезде падати за 50 година!
Не идем Тјома!
- Друг пуковник те не пушта? - Досадио ми је наредбама. Што га не пошаљу негде...
На Јупитер!
Отишао је, видео сам га. Не видим проблем. Спреман сам да избавим принцезу из куле.
НОСАЧ АВИОНА КУЗЊЕЦОВ. БАРЕНЦОВО МОРЕ
Са запада је у густе слојеве ушао објекат. Нешто је северније од Финске.
- Какав објекат? - Тек је уочен.
- Крупан. Креће се према нама. - Схватам. Брзина?
- Брзина се мења. - Како мења? Управљив? - Није идентификован. 500 до 900 Км на сат.
- Стратешки партнери консултовани? - Није њихов. У Летонија и Литванији је узбуна.
Али, ако се ова ствар не заустави, неће стићи ни да полете.
Подигните пресретаче! Узбуните ракеташе! Јавите министарству за ванредне ситуације!
Данас има шта да се види. На истоку су облаци, па су Ијуди похрлили на југ Москве.
Вози код оног магарца!
Склоните се одавде!
Многи већ прослављају ову ретку природну појаву. Глупо! Дајте дубл, одмах...
- Тјома, немој! - Само намештам огледала...
Шта то радиш?
Овуда Ијуди иду!
Слушај, мамлазе...
Тјома, треба ли ти помоћ?
Завршено је брате. Нема примедби!
Здраво.
- Чик погоди! - Шта је то? - Карта за ВИП ложу!
- 477. Лево 10. - 477, разумем. Осматрам визуелно.
- До ђавола! - Поновите, 477. - Огроман је!
- Јула! - Да? - Чини ми се да јој ми сметамо. - Ми? - Ми.
- Очигледно је да жели бити сама! - Не, Тјома! - Да! - Не! -Да!
- Не! Она је моја другарица и нећу је овде оставити саму! - Да, да...
- Узмите, узмите и идите, већ сте ми досадили. Стан је празан. - Каква лепота!
Каква лепота... Шта ти знаш о лепоти? Овакав догађај пропуштате!
- Налазимо се у једном московском дворишту. Иза мојих леђа можете видети... - Покажи!
- 477! Циљ је на нишану! - 477. Чујем. Наставите!
- Шта ако нису натовци? - Шта је онда? - Можда неко снажно магнетно поље?
477. Видели сте погодак?
Јесам.
- 477, губим контролу! - 477. Катапултирајте се!
- Света је тамо остала сама. Не могу тако. - Она ти је другарица. Сачекаће.
А да је ипак позовем? Молим те. Тјома...
Извиђачи су на лицу места. За пар минута ћемо имати извештај.
- И техника је кренула. Слушаш ли ти мене? - Оклопни прслук, пуковниче? - Не треба.
Погледај тамо! Само ђаво зна каква је оно гвожђурија.
Још једна лепа вест. С тобом ће ићи и представник посланичке групе.
- Зашто? - Треба!
Хоће да погледа место пада.
Пажња свих светских агенција је усмерена на југ Москве.
Успели смо да добијемо посланика Михаила Полескина који ће отићи на место дешавања.
- Михаил Петрович, где се налазите и шта се то догодило? - Управо идем на лице места.
За сада нема потврде да се ради о објекту ванземаљског порекла.
Међутим... ако се то потврди, овај контакт ће ући у историју!
Узмите девојку!
Јулија! Јулија!
Јулија, погледај ме! Јулија! Станите!
- Где ћеш? - Отвори врата, брзо!
- Јулија! Јулија, чујеш ли ме? Јулија, не искључуј се! Хајде, хајде... - ПажИјиво!
Наравно да није безопасно. Не знамо шта је унутра.
Може бити атомски реактор и нови Чернобиљ!
- Зашто су баш Вас изабрали за контакт? Да ли је то одлука скупштине? - Не.
Ја сам позвао министарство, а они су се сложили.
Хало! Чујете ли ме? Постоји ли пригушивач? Можете ли стати негде где постоји веза?
- Не. - Укључен сам у програм! - Михаил Петрович, чујете ли нас?
Нажалост, веза се прекинула. Пре сат времена дошло је до ванредне ситуације.
На стамбене зграде је пао непознати објекат. Број жртава се још утврђује.
У овом тренутку НАТО преговара с Москвом, тражећи приступ месту пада објекта.
Стручњаци избегавају да потврде изјаве очевидаца о ванземаљској инвазији.
Али у разним тачкама планете, проглашена је потпуна борбена готовост оружаних снага.
Место пада објекта је потпуно опкољено. Министарство одбране је за сада уздржано.
Житељи јављају да се чудној лопти приближавају тактичке групе.
Осматрање објекта врше и борбени хеликоптери.
Радијација није повишена. Нема опасности за Ијуде. Крај везе.
Осматрам! Крај везе.
- На позицији сам. Све је чисто. - Има ли неког кретања? - Не уочавам.
- Постоји контакт! - Видим. Објекат је под контролом.
Шта даље? Поздравна реч?
Здраво.
Ја сам Михаил Полескин. ЧИан међуфракцијске парламентарне групе.
Ово је представник министарства одбране. Одговоран за... овај сектор, Лебедев!
- Зовете се Лебедев? - Лебедев. - Ми смо спремни за плодотворну сарадњу!
Први корак је већ направљен током нашег садејства вашем успешном приземљењу!
Просто речено... Добро дошли на нашу Земљу!
Немој! Не прави нагле покрете!
- Спреман сам да пуцам! - Не пуцај! - Разумем.
Реферишите детаљно. Може и субјективно. Шта сте видели, осетили, помислили...
Замолили су да се не приближавамо. Тако ћемо избећи жртве.
- Да их пустимо да обаве поправку и напусте планету. - Како су то рекли? Речима?
- Нисам сигуран, али сам разумео. - Којим језиком сте разговарали? - Руским.
- Шта значи избећи жртве? Претња? - Не бих рекао. Нису много емоционални.
- Ко је још чуо тај разговор? Посланик? - Да, али је у реанимацији. Има пејсмејкер.
- А сва сложена електроника у близини брода не ради. - Шта нам смета да извршимо јуриш?
- Ја сам за то. Оборили смо их, завршимо посао. - Да их нисмо оборили...
- Можда не би било жртава. - Шта Ви предлажете? - Сачекати.
Осматрати, ништа више од тога. Сада је важно не испровоцирати агресију.
Сачекаћемо.
Трећи дан цео свет прати догађања у Москви.
Објекат надгледа међународна група. Савет безбедности УН је забринут због инцидента.
Представник САД је тражио општи доступ месту рушења објекта.
Међутим, Русија је блокирала ову резолуцију.
Пробудила си се?
- Јулија? - Здраво. - Како си? - Боли ме глава.
Да... Јулија, гледај овамо!
Добро...
Није требало да скидаш завој! Лези још мало, ја ћу позвати твог оца.
На километар од објекта, уведене су заштитне мере. Улице су затворене.
Становништво је евакуисано. Али су многи одбили да оду плашећи се пљачке.
- У инциденту су страдале 232 особе. - Светка... - Десетине се воде као нестале.
- Тјома! - Лекар ти је дозволио да устајеш?
Ти си донео?
Мала, шта ти је? Ја сам уз тебе и увек ћу бити ту. Чујеш ли?
Уђи!
Хвала, Тјома!
- Андреј, сам ћу је одвести. - Лекар каже да је добро. Ако је боли глава, да се јави!
Хвала што си је извукао. Да није било тебе... она тамо не би ни била!
Драго ми је да помогнем.
- У вестима кажу да је двеста особа погинуло. Истина или лаж? - Истина.
- Ово је рат, зар не? - Зависи како се даље буду понашали.
Ко су они?
Добро питање.
Тата...
- Шта ће с нама сада бити? - У граду је полицијски час. После девет нико не излази.
После школе, одмах кући! Јасно?
- Разумем. - Јула, ти схваташ да ја сада имам обавезе и не могу да идем за тобом.
Можеш ли бар једном у животу да ми помогнеш? Хоћеш ли? Молим те!
Коначно! Здраво.
- Здраво, бакице! - Колико пута сам молила: Љуба! Не волим ту реч, али...
- Како си, мила? - Тебе је позвао да не побегнем?
Не. Хтео је да те евакуише у Краснодар. Али сам ја то одбила.
Класика. Не жели да се суочи с непознатим.
- То још није решено. Можеш и да одеш. - Пошаљите ме где желите. Није ме брига.
Јула која вам је шифра за вај-фај? Тањир сам сфоткала. Да постујем док је актуелно.
Девет деветки. Али званично, не знам!
У овој касарни командант даје шифру за вај-фај само код доброг владања.
- Морам да идем. - Иди! Ратуј са својим ванземаљцима. Иде ти од руке!
Хвала што сте дошли!
Здраво, Јула! Свиђа ти се превоз?
- Молим! - Шта ће сада бити? Сјајно... Здраво!
- Здраво. - Здраво.
Како си?
Добро.
Децо, ја савршено добро схватам колико вам је тешко.
Сви смо изгубили блиске другове.
Али без обзира на тежину губитка, не смемо подлећи гневу. Не смемо!
Људи су... хиљадама година чекали контакт с ванземаљском цивилизацијом.
- И дочекали! - Ми не знамо шта су моралне норме дошИјака. Шта мисле о животу и смрти!
- Схватају ли бол губитка? - Ако не, зашто ја да их учим? Шта ће нам контакт с њима?
- Зашто их просто не истерамо одавде? - Ово је шанса за човечанство!
Шанса да умремо? Да свој дом препустимо наказама?
Шанса да схватимо себе! Да сазнамо ко смо ми! Можда чак...
- Да нађемо свој дом! - Ја све о себи знам! У свом сам дому и нисам их звала! - Јула...
- Да није њих, све би било у реду! И Света би била жива! - Јулија!
Момци, погледајте! Постављен је видео: Контакт! Дођи овамо, Питоне!
- Премотај назад! - Чекај, има још! - Гњиде... Као да су код своје куће!
- Скоро милијарда прегледа! - Цео свет гледа. - Колико ће тек бити кад још дођу!
- Ти сматраш да ће их још доћи овамо? - А зашто су ови дошли? Да се диве природи?
Али то је... Треба репостовати те снимке тако да се изазове страх на мрежама.
- Храбри момци, браво! - Јулија!
- Само ћете постовати, ретвитовати и лајковати? - Припази на језик! - Седи!
Шта, седи? Својој јуници говори, седи!
- Она није јуница. Она је моја девојка! - Заиста?
А мени се чини да је јуница!
- Прекините! - То је моја девојка, јасно? И ја је волим, разумеш ли?
Или треба да ти поновим?
А ја волим тебе! Разумеш?
Воле!
- Урадићете нешто? - Шта ти предлажеш? Да одемо и покажемо им ко је овде главни?
Да!
- Америка и Европа... - Тамо се не може. Да није војске, већ бих отишао!
- Не можемо само да седимо и чекамо после онога што су учинили. Не смемо!
Наравно. И нећемо!
Постоји један пролаз за који војници не знају.
Полицијски час је за пола сата. Имамо довољно времена, идемо!
Придржи!
Стара перионица. Пре двадесет година је затворена. Мој отац је ту радио.
Бар нека корист од тога.
План је овакав. Уђемо унутра тихо и пажИјиво. Ако наиђемо на своје, враћамо се!
Ако наиђемо на туђе, осматрамо!
Ко зна шта они тамо муте. Важно је да не изигравамо хероје. Рус, то мислим на тебе!
- Дужан си ми још пет! - Рекао сам да ћу вратити и вратићу!
Овамо!
Патрола.
- Момци, дођите! - Ти остани овде, даље је опасно. - Рекла сам да ћу с вама! - Улази!
Ако нешто буде, вичи! Нећемо дуго.
Нема никога.
- Тјома! - Шта се дереш? - Тјома... Тјома дођи овамо!
Је ли ово бомба?
Упало је овде одозго!
Јула, разумем да је Ијубав лепа. Али ово овде... Каква лепота! Нереално!
Вратите се што пре!
- Јулија! - Пењи се горе!
Јулија!
Тако... Идемо доле!
Шта је ово?
Личи на неки оклоп!
Као наша...
Где је тај створ нестао?
Рус...
Идемо!
- Полако... Водите рачуна! - Тјома, шта ћемо с овим? - Помози!
Остави то! Помози!
Хајде, хајде... Брже!
Упали светло!
Један, два...
Закачи!
Устај, рођени!
И... шта сад?
- Да га предамо војсци? - Нека га ту. Сутра ћемо видети.
А сада сви на спавање!
Здраво.
- Чуј, Гугл, ти се спремаш за медицину? - Ја... - Можеш ли да одсуствујеш с часова?
Веома си ми потребан.
Бог те...
То је просто невероватно!
Говорио сам да је хуманоидни тип! Код нас су нашли воду, а има трилион планета!
Вероватноћа постојања живота је 99,9% Али сви су се везали за њихове костиме...
Смирио си се? Сад смисли шта да радимо!
- Потребан је лекар! - Стварно? Ја се тога нисам сетила! Не може, узеће га војска!
- Разумеш? - Па шта ако га...
Он ме је спасао. Дужна сам му!
Држи!
Видљивих прелома нема. Потребна му је крв, много је изгубио!
- Наша? - Па да! Дише наш ваздух. Анатомија је иста. Значи и крв би требало да је иста.
Истина, постоји могућност да га то убије. Али без трансфузије ће сигурно умрети!
- Зовеш хитну? - Очевог друга из ВБ.
Лечио ме је када су ови долетели. Игоре Семјоновичу, здраво! Овде Јулија.
Рекли сте да дођем ако ме заболи глава!
Да. Може ли сада? Рећи ћете да нас пропусте?
Хвала.
Сфоткаш ли га, убићу те!
- Станите! Где ћете? - Здраво. На хематологију. Игор Семјонович нас чека!
Тамо!
Онуда...
Чекај!
- Шта ако примете? - Рећи ћу да си ти све смислио и да си ме на силу овамо довукао.
- лћи ћеш у затвор за мене? А ја ћу те пољубити! - Али... ово је издаја домовине!
- Готово! Хајде! На један, два, три! - Шта? - Три!
Затвори врата, угаси светло!
- Прст! - Који? - Средњи!
Тако... Теоретски треба да успе!
Ево га! Има крвну групу А позитиван! По нашој класификацији.
- С обзиром да је хуманоидни тип... - Пожури, ја имам ту групу! - Лези!
Седи... Да, седи! Овако...
Треба... Паралелно с веном пласирати иглу. Наћи вену, па под углом од 45 степени...
- Убоди већ једном! - Секунд... Један, два, три! Не! Чекај...
Ти ме зафркаваш?
Дивно...
Јулија... Иди, одспавај мало!
- Не брини, ја ћу остати. Биће све у реду. - Без слика типа: Лечим ванземаљца! Јасно?
- Без бриге, ја сам гроб! - Гроб без вај-фај и 4Г?
Нема ослобађања топлоте или радијације.
Апсолутна симетрија. Некаква лопта у вакууму.
Оружје?
Још не знам.
Судећи по кретању водених маса и ваздушних фронтова, брод привлачи воду као магнет.
- Зар хоће да нас освоје одузимањем воде? - Мислимо да вода регенерише објекат.
Спољашња оштећења проузрокована падом већ су одстрањена 30%
Фрагмент који се налази код нас има таква својства. Али намену нисмо одгонетнули.
- Оружје? - Или елемент брода. - Људи негодују!
Појавила се информација да кријемо размере губитка воде. Боље да га нисмо оборили.
Укључите градске власти и телевизију. Нека непрекидно снимају.
Обезбедили смо цистерне с водом и организовали снабдевање.
А с тим вашим елементом или фрагментом, шта мислите да радите?
- Предлажем да вратимо. - Коме да вратимо? Њима? - Ми не знамо њихове намере.
- Наш задатак је да максимално снизимо могућност отвореног... - Лебедев!
Ви сте препоручени као добар позадинац, а не као стручњак за ванземаљске културе!
- Ја бих да се вратим! - Где? - У позадину. - Молим да се не Ијутите, пуковниче!
Нисмо овде на првом састанку!
Дакле...
Предлог је добар, али ништа нећемо враћати! Можда о нама знају све, а ми о њима ништа.
Тако да је тај ваш елемент...
Једино што имамо.
- Шта радиш ту? - Онај тамо... - Шта?
Пробудио се.
До ђавола... Како комуницирати с њим? Теоретски, постоје универзални гестови.
Мајку му...
Не плаши се!
То је линг реконструкција. На основу неколико фраза схватио је структуру језика.
Говорио сам да је виша раса!
Ја сам Хекон.
Драго ми је.
- Мени је драго. - То је допунска фраза. Користи се по правилу при упознавању.
Узгред, ја сам Гугл, ако Вас занима.
- Твоја? - Да. - Скини! - Конјугација је завршена. - Предаја генетског материјала!
- Више је не можеш скинути! - Схватила сам! Зашто сте дошли овамо?
Ради се о хуманизацији. Желе да нам дају нове технологије и тако помогну.
РазмишИјам ли правилно? Не?
Шта...
- Хтели сте да нас уништите, шта ли? - То је сложено питање. - Стани!
Морам да се вратим назад. Да нађем шилк!
Обуци се!
- Реч хвала није још научио? - Хвала је форма захвалности. Она је захвална теби.
Зато што си је спасао!
Ти мислиш да си спасла непријатеља, па ти је лоше? Ако ти кажем хвала, биће ти добро?
Обукао си се? Сада бриши!
- Шта да бришем? - Бегај, кидај, носи се из моје гараже и са ове планете. Разумеш?
Одлази!
Зашто ме тако гледаш? Он је виша раса! Некако ће стићи до својих.
- Теоретски је тако, ако не рачунамо... - Престани да филозофираш!
Уважени!
Уважени! Вама се обраћам! Уважени, станите!
- Стани! Где идеш? - Једноставно идем.
- Покажи документе, па иди где хоћеш! - Шта се расправљаш с њим? Дај га овамо!
Руке!
Другу!
Држи, после ћу узети. Сакриј!
Стој!
Стани!
Проклетство! Не знам од чега је, не може се исећи!
Види то...
Шта мислите, колико се новца може добити за ово ако се изложи онлајн аукцији?
Момци, гледајте...
Да сам којим случајем унутра, био бих аватар!
То је нешто као егзоскелет.
Величина одговара Ијудској.
Склањај ово чудо!
- Вуци руку! - Вуци!
Држим!
- Зови хитну! - Само огреботине, не дери се!
Доста ми је ваших ванземаљаца! Они су сто пута јачи! Брзо ће вам доћи крај, свима!
- Склони се! - Одлази одавде! - Пусти ме! - Покупи ствари и иди! - Рус, пусти га!
- Склони се од мене! - Добро је, Рус! - Шта је добро? - Смири се!
- Мислите да сте најпаметнији? Бићете први! Ти ћеш умрети први! - Иди кући! - Смири се!
Шта ћемо радити с овим?
- Предаћемо. - Коме?
- Позваћу Јулиног оца, па нека они одлуче. - У реду. - А шта ти предлажеш? Продати?
- Шта? - Зовем.
Хало, Валентин Јурјевич? Здраво. Овде Артјом. Не, она није са мном. Треба да...
Нешто бих вам показао, можете ли доћи? Хитно је! Озбиљан сам!
Схватам.
Хвала.
- Грађани! Количина воде је пет литара по особи! - Зашто тако мало? Имам малу децу!
Заинтересованима се бесплатно нуде хотелске собе са свим комфором!
- Идите ви тамо! - Много је света.
Бар су воду почели да дају.
Добар дан, друже мајоре! Да ли је пуковник Лебедев ту? Валентин Јурјевич?
- Још није дошао. - Шта се дешава? Зашто стојите? Зашто стојите ту?
- Склањајте ауто! - Шта смета? - Овде је забрањена зона. Одлазите! - Одмах!
- Склањај ауто! - Нећу! Ово је наш рејон! - Стани! - Ја њега не дирам. - Полако!
Одмах идемо, командире!
- Немој... - Шта то радите?
Тоша! Антон!
- Тјома, држи га! - Немој се посећи!
Разиђите се! Грађани, разиђите се!
- Тјома, уђи у ауто! - Рекао сам, вози! - Сместа се разиђите! Напустите територију!
- Састанак у гаражи! - У малим групама, без панике, сиђите у метро!
У случају неизвршавања наређења, биће примењена сила!
Шта радите? Не дирајте их!
Стриче, где си кренуо? Иди кући!
Није он крив, Ијуди!
Он има наређење! Хоћеш у затвор?
Жив? Дижи се!
- Не отимај се, више ће болети! - Склонили су штитове!
Добар дан, Валентин Јурјевич!
- Одмах долазим... Шта си хтео? - Сачекајте!
Просто сам Вас се ужелео. Нисмо туђи Ијуди. Да поседимо, разговарамо, попијемо чај...
- Не знам да ли је још рано да с тобом разговарам или је већ касно? - Касно је.
Лепо Јулија каже. Ви не слушате ништа.
Сада сте краљ Москве! У свом елементу!
Војници, оружје, авиони... Лепу сте ограду направили. Имате и коње...
Јулији више не прилази!
Води га!
Зашто стојиш, дај руку!
- Наркос. Нашли смо га на улици. - Господе! Циркус с коњима.
Претпоставља се да је откривени предмет фрагмент летелице.
Где ћеш? Не отимај се!
Тајанствени предмет је у Министарству одбране, чији специјалисти истражују...
Истурпијао си, шта ли?
- Васја, имам једног лудака без отиска. Шта ћу с њим? - Заведи га као непознатог.
Па га предај војсци, нека они лупају главу!
Здраво. Један мој познаник је доведен. Висок, са смешном капом и у старом шињелу.
Можда сте га видели? Ја сам Лебедева Јулија, ћерка Валентина Јурјевича.
- И ја треба да га знам? - Да! Код опсадног стања, власт преузима војска.
За сада се командант сектора, Валентин Лебедев, уздржава од коментара.
Јасно...
Јулија Валентиновна... Чудан Вам је познаник, Јулија Валентиновна!
Он је из Питера!
- Јулија? Јула! - Полази...
- Јула! Јула! - Чекајте! Стани! Шта ти је с лицем?
- У реду је, принцезо! Зарашће и бићу још лепши! - Позваћу оца да те извуче одатле!
- Не треба ми ништа од њега! - Тјома, чујеш ли ме? Мени треба!
- Хоћу да разговарам с тобом. - Када изађем, онда! - Хоћу да разговарам. Пусти!
Команданту пренеси да ће се ускоро све променити. Рејон ће бити наш! Нека се пазе!
А ти одговарај на питања и биће мање проблема. Не знаш шта да кажеш? Осмехни се!
То заиста помаже.
Отприлике тако...
- Одвешћу те до твоје зоне. - Шилк више није овде. Однет је, видео сам.
- Без њега те неће пустити на брод? - Мој дом је далеко 47 светлосних година.
- За прелаз се збије време. Без шилка, Сол неће издржати. - А да га имате...
- Одмах бисте отишли? - Хоћеш ли помоћи?
Могу помоћи. Свашта могу!
Скини то! Скуваћеш се. Хајдемо!
Не знам види ли се оком камере, али голим оком се види промена боје.
Пре пола сата је објекат добио црвену нијансу.
Нема коментара из информационог центра, али сумњам да и тамо знају нешто више.
Млади Ијуди, дођите овамо!
- Идете далеко? - Ја сам Јулија Лебедева. Ћерка. Треба ми отац, а не диже слушалицу.
- Пуковника Лебедева тражи ћерка. - Прво, треба пропусница! Друго, где се налази?
Он је на саветовању. Позваће Вас касније.
Реците му да сам трудна.
Који месец?
Трећи.
- Другови официри, молим вас напустите просторију! - Сви напустите просторију!
- Ко је то? - Један од могућих кандидата. - За шта? - Не знам сигурно ко је отац.
- Треба извршити анализу ДНК. Је ли тако, Харитош? - Није. - Није? Мислим да јесте!
- Био си у војсци, Харитош? - Нисам. - Сутра ћеш на границу!
Да браниш домовину. У подморници!
- Овом твом Че Гевари ће тамо средити мозак. - А дете да буде сироче?
- Зашто? Сам ћу га васпитати. - Шта ако опет не успе?
Тата...
Тата!
Престани да се Ијутиш, веома те молим! То ме нервира, а у мом стању то није добро.
- Ја уопште не схватам шта се дешава. - Ви се Ијутите, а то није потребно.
- Излази одавде! - Идем! - Иди, иди, Харитош!
Иди!
- Не разумем... зашто је у мојој одећи? - А теби је криво? Па он више није туђинац.
Да... Зашто раније ниси рекла?
Стварно си поверовао?
Мислиш да је то смешно? Ви се тако шалите?
- Мислиш да ја имам времена да то слушам? - А када си ме пажИјиво слушао?
Када те је занимало шта ми се дешава у животу?
- Валентин Јурјевич... - Летећи тањир је пао на град, ако ниси приметила!
- Али тебе није брига. Теби је важно да се глупираш! - Шта ће бити изговор када оду?
Како...
- То није Лебедев. - То није Лебедев! Укључи узбуну!
Пажња! Свима...
Зашто се чудим? Никада ниси бринуо за мене. Мама је умирала, а ниси дао да се опростим!
- Лагао си да ће јој бити боље. - Нисам желео да се то деси пред твојим очима.
А ниси ни помислио да питаш шта ја желим! Можда сам желела да тих дана будем с њом!
Уз једину особу која ме је разумела. А не у диску, у летовалишту! То ти нећу опростити!
Прва група нека пресече пут! Поставите ексере!
Друга група нека покрије главни излаз. Брзо! Никога не пуштати!
- Андреј! - Ја! - Води Јулију кући. А овога на Камчатку! - Разумем!
Зашто стојиш?
- Служим галаксији! - Смешно...
Склоните ексере и пропустите ауто.
- Јулија није звала? - Није. - Здраво. - Како си? - Добро. - А ти? - У реду сам.
- Па, момци, како ћемо дати оклоп? - Заборави! Оставићемо га себи.
- Шта ћемо да радимо, Тјома? - Бранићемо домовину. - Исправно!
- Треба набавити струготину алуминијума. - Нема потребе. Бензин и уље. Класика!
Че Гевара је тако радио.
- Здраво, Тјома! Пустили су те? - Наравно. По општој амнестији.
Чуј, Јула, опрости! Тамо... нисам био при себи.
- Хтела си да разговарамо? - Да, али не могу... - Да дођем по тебе?
- Овде смо нешто почели, свидеће ти се! - Тјома, сада не могу!
Схватам, отац... Јасно.
Ако хоћеш да видиш, сврати! Јулија...
Волим те!
Видимо се, Тјома!
- Морам брзо на брод, да вратим шилк. - Прикочи. Сада никако не можемо тамо.
Реци војницима име свог оца!
Какав си то човек? Недељу дана у Москви и већ предлажеш корупцију! Ништа до мрака!
Шта ћемо дотле?
Мршав си као прут. Једеш ли уопште?
Или се ви... фотосинтезом храните?
Хајдемо.
Па... тако...
Чарл, здраво... Ово је Чарл.
- То биће се мучи и има болове. - Знам. Стар је. Тата каже да га треба успавати.
Успавати?
Убити. Али ја не могу. Чарл је чИан породице.
Ја и мама смо га купиле. А ње више нема.
- Волиш да размишИјаш о мами и зато тераш ово биће да се мучи? - Не, напротив!
- Па... Треба ми то. - Зашто?
- Осећања су вам врло изражена! - Додир и вид су исти.
Не говорим о осећајима!
Захвалност.
Усамљеност.
Мржња.
- Љубав. - Љубав и мржња су потребни да се савлада страх од смрти.
Без смрти, нема потребе волети или мрзети.
- Написаћу то у свом статусу, могу ли? - Јулија, хоћеш ли нас упознати?
- Наравно... Харитон, ово је Љуба. - Љуба, ово је Харитон! - Какво ретко име!
- Стари сте, треба Вас успавати! - Шта, шта?
Љуба, он је из Питера, разумеш?
- А некада је то била културна престоница... - Да!
- Шта си му урадио? - То је шилк.
- Ако је близу, можеш живети вечно. - Чарл! Чарл, дођи овамо!
Здраве очи... Мој пас!
Чекај! А ти си... бесмртан?
Михаил Игоревич, испричајте нам о првом контакту. Шта се тамо десило?
Трагедија! Трагедија светских размера!
Надали смо се сусрету с разумним, урачунљивим бићима.
Мислили смо да водимо дијалог, размењујемо технологију, а сукобили смо се са наказама!
- Одмах су ме напали! - Не гледај! - Шта је то? - Опасна ствар!
Гледаш пола сата и кренеш да бијеш дошИјаке.
- Укусно је, хвала! - На здравље!
- Зашто? - Шала!
А ово већ није смешно.
Једи, једи, зашто скачеш?
- С татом се већ упознао? - Да. - И?
Он се плаши.
За своју ћерку, за свој дом. Ја га разумем.
Не секирај се, Љуба! Нећу се удати за њега.
Благослов није на дневном реду.
И не треба!
Ево га и тата. У свом оклопном возу!
Јулија!
- Где је она? - У својој соби. Тамо је с дечком. Ја не мислим... - Склоните се!
Како је без вас било лепо!
Зашто то радиш?
- Шта? - Димиш! То шкоди! - А шта се то тебе тиче?
Таква је традиција. Кад нека виша раса покуша да уништи човечанство, ми задимимо!
- Да копитама јаче ударимо. Разумеш? - Не желимо да вас уништимо. Сами себи шкодите!
Хитно ми треба превод с космичког.
- Свиђа ти се овде? - Не свиђа ми се. - А где ти се свиђа? - Тамо, али се не сме.
- Шта мислиш, зашто? - Па... тамо је сада она ствар!
- Тешко? Да помогнем! - По пет литара не могу носити!
Узећу мање. Супицу сам скувала и идем... Како да није тешко? Тешко је.
Одлично је! Раније нико није марио, а сада само о нама говоре. Новинари су свуда!
- Баците лоптицу! Хвала. - Значи, хоћеш да увек тако буде? - Увек не може, вероватно.
- Опсадно је стање! Ово није молба, обавезни сте! - Питање је просто!
Зашто стојиш ту наоружан? Кога чуваш? Тешко ти је да одговориш?
Здраво.
- Без бриге, нећемо дуго. Траже нас! Треба да се пресвучемо. - Не брини!
- Све ће вас побити једног по једног! Запамтите моје речи! Све! - Рећи ћу просто.
Не свиђа ми се све ово. Никоме се не свиђа. Ништа не радимо. А које су могућности?
Можемо негде отићи. Можемо трпети све ово. А можемо устати и рећи: Ово је наша Земља!
Ово је наша Земља... И готово!
То апсолутно није то. Не...
- Где су ти ствари? - Ту, у ормару.
Скидај!
Окрени се!
А ја... такође? Да се окренем?
Ти?
Покушај.
То је татино. Он ће доћи за пола сата. Можда би требало да се склоните у метро!
Има много Ијуди, па је безбедније. Немојте мислити да вас избацујем...
Имам бољу идеју.
- Како ти изгледа? - Необично занимљива електрична пулсација. - Јасно.
Ту нас нико неће тражити. Концерт у време ратног стања! Када ће то опет бити?
- Да се откачимо? - Откачимо?
Шта чекаш? Скидај то!
Здраво, Тјома. Слушај ово...
Да, на живце. Разумеш и сам.
Не, не, не! Прикочи! Имам информацију!
Браво!
- Скоро као човек. - Ја и јесам човек. Ми смо гране истог дрвета.
- Не чујем те! - Дај руку, показаћу ти!
Руку?
Укратко, нешто ћеш видети!
Где смо ово?
Све ово је мој дом. Скоро исти као ваш, само што овде одавно нема смрти.
Да ли често на првом састанку доводиш девојке у своју кућу?
Ти си прва. Нама је забрањено да ступамо у контакт.
- Зар пад на град није контакт? - Не бисте нас приметили да нас метеор није ударио.
- Заштитна маска је испала из строја. - И онда смо вас оборили? - Да.
Ако неко покуша да уђе у брод, Сол ће га уништити.
- Наша технологија не сме припасти вама. - Због тога су тамо сви спремни да умру?
То је... такав је протокол.
Вратимо, дакле, тај твој шилк, и шта даље?
Једноставно ћемо одлетети.
Заувек?
Људи, полицијски је час! Морамо скратити.
Желим да знате следеће... Многи од вас су изгубили своје блиске.
- Многи од вас желе освету... - То је овде. - Немојте мрзети! То је сада веома важно!
И? Готово?
То је штетно. Сећаш се?
- Желео сам да схватим, како је то. - Када пушиш?
Када умиреш.
Али ти ниси стара.
Крај!
Иди!
- Да? - Како си? Можемо ли да се видимо?
Тјома, не могу.
Тачније, не желим. Слушај, ти си одличан момак, али ја просто...
Да, да... ја сам одличан, разумем. Али очигледно недовољно... одличан.
Нема везе, не брини! Све је у реду.
- Заиста? - Наравно. Ја све разумем, нисам будала.
Волиш га?
Да?
Да.
Изврсно!
- Објаснићу. - Не! Немој, Тјома!
- Немој, молим те! - Рус! - Да? - Немој. Замољен си!
- Сам ћу! - Не! Пусти ме! - Полако, полако... Склони руке од мене!
Устани!
Немој, Тјома!
Не!
Немој, молим те!
Не!
- Полако, полако... - Увек сам знао да ниси као друге.
- Не! - Тихо! Не вичи!
Покушао сам да схватим, шта ти је потребно? Шта још да урадим за тебе?
Молим те, пусти ме! Не!
Буди мирна!
Али теби изгледа ништа не треба.
Просто си ме заменила.
Кучко!
Тјома!
- Гледај ме! - Тјома, он није човек. - Тјома! Шта је ово?
Хватај!
Тјома, он није човек!
Врати им ту ствар и одлетеће, молим те! То им треба да полете.
Није човек, кажеш?
Нису онакви какви смо мислили. Много су бољи од нас, Тјома!
Бољи?
- Где ћеш? Остани где си! Из друге галаксије? - Из ове.
Сазвежђе Близанци.
А ми смо из Чертанова.
Бољи је чак и од мене?
Рус! Рус!
Диши! Рус!
Тјома, патрола!
Рус!
- Помози му, помози! - Шилк не васкрсава мртве.
Стој! Руке подигни тако да их видим!
Тјома, шта да радимо?
- Прикупи све! - Да... Све...
Све!
Ти злотвори су убили Руса!
Све!
Полазите сви! Идемо!
Са Русом сам ишао у исти вртић. Целог живота смо заједно.
У пионирском одмаралишту смо били заједно.
Имали смо десет година. Тамо је била брза река с водопадом. Нико није смео да скочи.
Ја сам решио да се покажем пред девојчицама.
Залетео сам се и скочио.
Вртлози су били јаки. Одмах су ме повукли доле, било је хладно!
А Рус је скочио за мном!
Није умео да плива, али је свеједно скочио. Да ме спасе!
Ђаво би га знао шта је мислио.
Он много није ни мислио.
Ви знате Руса.
На крају сам морао ја њега да спасавам. После смо се цео дан смејали.
А данас сам га изгубио.
- Овде су многи своје изгубили. - Ја сам брата од стрица.
- Син ми је у болници. - Славу Порогова са деветог још нису нашли.
А шта су урадили? Поставили ограду!
Развукли жицу...
Поставили стражу с оружјем!
И штите њих, а не нас!
- Тако је! - Али они нису важни, они извршавају наређење!
- Зашто сами не уведемо ред? - Увешћемо га!
- Или да се разиђемо? - Не! - Хоћемо ли чекати да још некога убију? - Нећемо!
- Одговара ли нам то? - Не!
И запамтите... Ми никога не нападамо!
- Али нам туђин не треба! - Да!
- Ово је наша Земља! - Ово је наша Земља! - Ово је наша Земља!
- Ово је наша Земља! - Ово је наша Земља...
- Молим вас, станите! - Склони се! - Станите! Где сте кренули? Где идете?
Ово је наша Земља!
Молим вас! Ми смо Ијуди! Ми немамо права да убијамо!
- Ми смо Ијуди! - Ово је наша Земља...
Дај ми кључ од гараже!
- Вози, Пит! - А где ћеш ти? - Стићи ћу вас. - Где ћеш, Тјома?
Времена је мало. Могу све да зауставим! Само нас пустите! Разумете ли?
Бескорисно! Имају наређење. Речено им је да чувају и чуваће!
- Немаш срећу. Требало је да паднеш у Финску. - Без разговора!
Опрости ми, није требало тако да буде. Није требало долазити.
- Жао ти је? - Рекао сам нешто нејасно? Нема разговора! - У реду је.
Ово је наша Земља! Ово је наша Земља! Ово је наша Земља...
Први дванаестом! Први дванаестом! Овде су Ијуди! Много Ијуди!
Грађани! Сместа се разиђите! Ово је забрањена територија!
Сместа се разиђите! Ово је забрањена територија!
Разиђите се!
- Сергеј Иванович! - Хвала. Изађи!
Да, говорите!
Колико?
Повежите ме с Лебедевим!
Шта ме гледаш? Пуцај!
Станите! Одмах станите!
То је наређење!
Стојте и не мрдајте!
- За кога сте ви, до ђавола? - Прекините противправна дејства!
- Ваша дејства су незаконита! - Сви напред!
Против вас ће бити примењена сила!
Напред!
Збијте редове!
Гушће!
Десно крило, збиј се! Пет корака напред!
- Склони руке! - Пуковниче, тело је предато експертима. Тамо је било и ово! - Скини!
- Шта си то урадила, Јула? - Ја урадила? Да нисте можда ви? Противракетна одбрана!
Параноици! Ви сте их оборили!
- Ко си ти? - Ако се приближите, биће крај! Сол ће разнети брод.
Сви ћемо умрети. И ми и они, разумеш?
- Зашто њему верујеш, а мени не? - Зато што он разговара са мном.
- Он није човек! Не знамо ко је! - Ја јесам! Послушај мене!
- Свима говориш шта да раде! Пробај да ме разумеш! - Покушавам. - Дај нам шансу!
- Знам шта радим. Ми знамо! - Лебедев! - Валентин, колико је тамо озбиљно?
Овако... Слушај, ти си на лицу места. Дејствуј како сматраш да је неопходно.
На моју одговорност! Имаш на располагању пола сата.
А шта ће бити кроз пола сата?
Кроз пола сата ће бити јутро.
Надам се.
- Потпуна спремност за дејство! - Јеси ли ти луд? Спремаш се да пуцаш? - Глупачо!
Разумеш ли ти шта се дешава?
Јулија!
Опрости ми, ја заиста желим да помогнем.
Али један губитак сам већ имао.
Плашим се!
- Укратко, тата, ја ћу све урадити! - Јулија... - Склони се од мене!
Свеједно ћемо умрети! Каква је разлика, минут пре или после?
Тата, просто ми веруј! У реду? Кључеве од аута! Брзо!
- Дај! - Кључеве!
За мном!
- Тактичку групу овамо! - Разумем! - Трком!
С пута!
- Јесу ли већ припремили експлозију? - Не. Сол чека. Чекаће до краја.
- Друже пуковниче, дозвољавате ли једно питање? - Да? - Заиста ћемо пуцати?
- Шта је наређење? - Спремити се за дејство. - Па спремите се. - Разумем.
- Без дејства! - Разумем!
Мора успети!
До ђавола!
Волим те!
Престаните! Не померајте се!
Јулија!
Спустите оружје!
Шта јој то радите?
- Вода регенерише ткива. - Ко то говори? - Ја сам Сол, мали истраживачки брод.
Са мном можете разговарати.
Она...
- Хоће ли живети? - Неће дуго. 70 или 80 земаљских година.
- А он? - Хекон је требало да постоји вечно. Али он је свој живот предао њој.
- Није сасвим тачан превод. - А зашто је он то урадио?
С моје тачке гледишта, то је низ случајних догађаја веома мале вероватноће.
- Ви то зовете судбина. - Зар је дошао сам? Где су остали?
Остали не знају где је он кренуо. Ваша планета је забрањена за отворену посету.
- Зашто? - Крајње агресивна социјална средина. Мада су климатски услови идеални.
Четири милијарде насилних смрти у задњих пет хиљада година! 15 хиљада ратова!
До исцрпљивања ресурса и умирања човечанства остало је највише 600 година.
- А ви, колико видим, планирате да живите вечно? - Ми планирамо да посматрамо.
Контакт с неразвијенима убрзава њихово уништење. Хекон је сматрао,
да сте ви спремни за сусрет.
Резултат мисије је негативан.
И шта? Даљих покушаја неће бити?
- Постоји фактор који може променити прогнозу. - Који?
Она! Њена одлука не одговара анализи. Не разумем зашто је спасла Хекона.
Ни зашто је Хекон одлучио да она живи уместо њега. Нетачан превод.
Сада морам да преиспитам резултате мисије. Од тога зависи наша општа будућност.
- Треба да пренесем осталима оно што је схватио Хекон. - Схватио... шта?
Могуће је да постоји нешто важније од бесмртности. То је тачан превод.
На телевизији ће дуго говорити о херојској победи над дошИјацима.
Док научници ломе главу о моторима на воду, народ прави залихе спреман за нови напад.
Нико не види главно! Да је један туђинац из далеког космоса, веровао у нас!
Више него ми сами!
Људи говоре да не могу живети као пре.
Ја... сигурно не могу!
Српски титл: тплц
Преузето са www.титлови.ком