www.titlovi.com
Ajvi! -Ćao, mama.
Zdravo, draga.
Oh...
Mama, opet dva testa, oba iz matematike.
Jedan su nama uvalili. Neverovatno.
Šališ se? Bez upozorenja?
Da, bez upozorenja.
Hajde, dušo.
Zdravo, Džordž.
Ne, Pariz. Barem je Dženifer tako rekla Piteru.
Usput, draga Džil O'Konor reče da je počela... znaš već šta.
Ne, šta? -Menstruacija.
Ima samo devet godina. Neverovatno. -Mislim da laže.
Ona je lažljivica. -Ja to nisam rekla.
Devojčice kao što je Džil vole da fantaziraju.
Hej.
Može li Koka-Kola? -Kasnije.
Dobro.
Ajvi, ne zaboravi da okačiš mantil na stolicu.
Dobro.
Otvori! -Bile...
Hej, šta je bilo? Treseš se. -To je zbog vremena.
Poranio si kući. Spremiću ti hladnu čašu za tvoj martini.
Ne pominji mi tu reč, molim te. -Još jedan od onih dana?
Da, još jedan od onih ručkova.
Moram da prilegnem, Dženis. -Imaš jedan sat.
Kerol i Ras dolaze na večeru. Sa njihovom tetkom.
Sranje. -Izvini.
Ne, ne.
Ćao, princezo. -Ćao, tata.
Saznala sam. -Šta to?
Mama...
Mama voli foto aparate, je l' da? -Tako je.
Šetale smo zajedno pored prodavnice foto aparata,
i videla sam kako gleda u jedan sa dugim objektivom.
Sladak je. Ima sve one zezalice na sebi.
One dugmiće kao ovaj. -Je l' da?
Kada bi mogli da ga kupimo?
Ima još mnogo do Božića. -Da.
Ali tvoj rođendan je sledeće nedelje. Jesi li se najzad odlučila?
Jesam, ali neću ti reći.
U redu... -Iznenadi me.
"Hotel des Artistes", sagrađen od umenika za umetnike.
Šta dođavola radimo ovde?
Ne znam za tebe, ali ja imam skrivene sklonosti.
Pola-pola.
Izvinite me.
Moramo da krenemo, Bile. Idemo, tetka.
Ajvi. Ajvi.
Ajvi. Dušo.
Ja sam, mama.
Mama, bilo je strašno. -Šta to?
Ne znam.
Ne sećam se.
Bio je to samo san.
Da, samo san.
Mama, ne osećam se dobro.
Nemaš temperaturu. -Prokletstvo.
Ali mislim da ćeš sutra izostati iz škole.
Volim te.
I ja tebe.
Bile...
Nešto čudno se desilo danas. Bio je jedan čovek ispred škole.
Bile?
Ima riđastu kosu, bledo plave oči i visinu oko 1,80m.
Bradicu, više bradu. I nekakav izgubljen izgled.
Kada si ga prvi put primetio?
Pre par nedelja. Video sam ga u autobusu, na putu kući.
Izgledao mi je poznato, kao da sam ga već negde video.
Sledećeg dana, sreo sam ga u liftu moje forme.
A gde je to?
Medison Avenija 386. Partner sam u Simons Templton Kompaniji.
Možda i on tamo radi? -Ne.
Sada ga viđam svakog jutra kad vodim ćerku u školu.
Da li vas je nekada uznemiravao? -Uznemiravao?
Da li vas je nekada namerno dodirnuo?
Da li vas je udario? Gurnuo?
Ne, ništa slično.
Osim ako postoji dokaz o napadu ili maltretiranju,
gotovo ništa ne možemo da uradimo.
Šta da radim? Šta? Da li da ga gurnem, isprovociram?
Da nateram kučkinog sina da me udari?
Šta je potrebno da biste vi nešto preduzeli?
Čujte, G. Templton, žao mi je,
ne postoji zakon koji kaže da čovek ne može stajati na ulici,
gde god i kada god to poželi.
Našla sam. -Dobro.
Vidi, mama, "pokolj".
Dobro. -13.
Odmah se vraćam. Nemoj da viriš u moje.
Alo?
-Da li je dobro?
Bile? -Nisam video Ajvi danas u školi.
Da li je dobro?
80,90. Deset. Hvala. -Hvala.
Morate mi dati još deset. -Kako to mislite?
Dali ste mi 10 dolara. -Dala sam vam 20.
Dali ste mi 10. Pogledajte.
Slušajte, imala sam samo 20 dolara u novčaniku.
Verovatno ste pogrešili. Vidite li kasu?
Hej! Šta vam je?
Mnogo je lepa.
Fantastična. Sviđa mi se.
Hvala. -Hej. Šta?
Šta je to fantastično? Vidi, vidi.
Odakle ti ovo?
Na vrhu police, gde si je stavio.
Šta se dešava? -Tata mi je kupio torbicu.
Našla sam paket sa mojim imenom.
Predivna je, Bile. -Aha.
To je prvi poklon za odrasle koji sam dobila.
A šare su iste kao na plafonu. Sviđa mi se.
Nisi je ti kupio. -Ne.
On je. Onaj čovek.
Koliko dugo znaš za njega?
Pobogu, Bile. On juri Ajvi.
Zašto to kažeš? -Način na koji je posmatra.
Jutros je pozvao da vidi kako je. A sada i torbica.
Bile, molim te, pozovimo polociju.
Već sam bio kod njih.
Draga, ne mogu ništa osim ako ne padne krv.
'Jutro. -'Jutro, Gđo Templton.
Isečak iz "Ko je ko".
Huver, Eliot Sagens, Dr. Metalurg.
Rođen u Londonu. Engleska. Studirao na
Kraljevskom Koledžu, Univerzitetu u Londonu,
Instititutu Tehnologije u Masačusetsu.
Žena, Silvija Flora. Kćerka, Odri Rouz.
Potpredsednik, Ujedinjeni Čelik Korporacija,
u Pitsburgu. Pisac. lektor.
Izdao brojne članke. -Odnesi to u policiju.
Nije dovoljno.
Sve je to samo gomila podataka o njegovom životu.
Čak ne možemo ni dokazati da je on poslao.
Šta ćemo onda da radimo? -Reći ću ti šta ćemo.
Kada ga sledeći put budem video,
uhvatiću ga i naterati da kaže šta hoće.
Budi oprezan. -Draga, ti budi oprezna.
Ako te bude uznemiravao danas kod škole, pozovi policiju.
Dobro.
Polako, ili ću obojicu da udesim!
Hitna će brzo stići, gđo. Bićete dobro. Imam vašu torbu.
Hajde, sklonite se. Dajte joj vazduha. Hajde.
Pobogu, Ajvi! Koliko je sati?
3:20. -Moram da idem.
Polako. -Moram da idem. Čeka me kćerka.
Ajvi!
Ajvi je kod kuće, gđo Templton. Pomogao sam joj da pređe ulicu.
Čeka vas u hodniku.
Evo, ispala vam je tobica na pločnik.
Moramo da razgovaramo. Sada sam siguran. Molim vas.
Ko ste vi? Šta želite?
Recite suprugu da ću ga nazvati večeras. Molim vas.
Čekaj malo, malada damo.
Da nikad, nikad, nisi napustila školu bez mene! Jasno?
Ni pod kojim okolnostima nećeš otići sa strancem.
Sedećeš u učionici i ako moraš
čekaćeš, čekaćeš i čekaćeš.
Razumeš li me, Ajvi? -Mama, to me boli.
Izvini.
G. Templton? -Šta želite?
Zašto nas uznemiravate? -Zovem se Eliot Huver.
Slušajte, moram da se vidim sa vama i vašom ženom. Važno je.
Mogli bi da se vidimo iza ugla u
Severinovom restoranu. Tamo je tiho.
To je nemoguće. Ne možemo ostaviti dete samo.
Pa, Kerol Rotman bi možda htela da
bude sa Ajvi na sat vremena.
G. Templton? -Videćemo.
Recimo u 21:30. Ako vam odogovara.
Videćemo.
Pozovi policiju.
Ne dok ne saznam o čemu se ovde radi.
G. Templton!
Gđo Templton.
Ovde je stvarno tiho. Rezervisao sam sto.
Želim da se zahvalim oboma što ste došli da se vidimo.
Dobro veče.
Želite li nešto, gđo Templton?
Ne, hvala. -Skoč, Marija.
Ah, da, ja ću čaj. Imate li malo "Kineski barut" čaja?
Videću da li imamo.
Već dve nedelje bradati čovek
uznemirava moju porodicu. Jeste li vi taj čovek?
Da.
Izvinjavam se zbog toga.
Ali svo to posmatranje, maska, bili su neophodni
pre nego se sretnemo.
morao sam da buem siguran. -U vezi čega?
Pa, sve je moralo biti poznato pre nego se upoznamo.
Dozvolite mi da objasnim.
Trebalo mi je mnogo vremena, sedam godina, tačnije,
sedam godina putovanja, istraživanja i proučavanja,
sva moja duhovna sposobnost...
O čemu dođavola pričate?
Pokušaću da vam objasnim sve koliko mogu, g. Templton.
Ali pre toga ima nekih stvari
koje treba da znate. Prilično kompleksnih.
Zato bih počeo od početka.
Pre 11 godina, bio sam srećan čovek.
Imao sam porodicu.
Predivnu ženu,
i ljupku kćer.
Kćerka se zvala Odri Rouz.
Imala je pet godina kada je umrla.
Iz njenih očiju je sijala sušta dobrota, znate?
Desila se saobraćajna nesreća i...
Bilo je to u predgrađu Pitsburga.
Bila je oluja i njen auto je sleteo sa puta.
Bilo je brzo, iznenada.
Hvala.
Prirodno, gubitak moje žene i kćeri je bio nepodnošljiv.
Ne unam kako sam opstao. Jednog dana imao sam
osećaj, da je Odri Rouz kraj mene.
Nemamo "Kineski barut", gospodine, donela sam vam "Formoza ulong" čaj.
Hvala, Marija.
Još uvek ne razumem o čemu pričate, i zašto to nama pričate.
U redu.
Oko godinu dana posle nesreće, prijatelj me je pozvao na večeru.
Jedan od gostiju je bio medijum. Vidovnjak.
Ispričala mi je sve što sam radio od dečačkih dana,
a onda je počela da priča o mojoj kćerki, Odri Rouz,
opisujući je kao da je živa.
Zamolio sam je da prekine, ali ona nije htela.
Sećam se da sam počeo da plačem,
jer nisam mogao drugačije,
a ona se nagnula ka meni i pitala me zašto plačem.
Rekao sam joj da su moja supruga i kćerka mrtvi.
Ali ona je rekla ne.
Ne, moja žena je mrtva,
ali kćerka je živa.
Mislio sam da je to ružna šala. Nisam mogao
da verujem da neko može biti toliko okrutan.
Posle nekoliko meseci zadesio sam se ovde
u Njujorku na poslovnom putu.
Jedne večeri sam prolazio kraj "Gradske Kuće"
i video reklamu na panou, "Erik Lojd, vidovnjak".
Nakon lekcije, ili demonstracije, šta god bilo,
otišao sam da vidim g. Lojda u svlačionici
i, kao i žena na večeri, ispričao mi je neverovatne stvari.
Zaista neverovantne.
Stvari o mojoj kćerki, Odri Rouz.
Opet je opisujući kao da je živa.
Ovog puta sa detaljima o domu u kome živi.
Reč je o stanu ovde u Njujorku
koji ima prelep plafon sa klasičnim šarama na sebi.
Čak i sobu u kojoj spava, sa žutim i belim zavesama.
O odgovarajući krevet sa baldahinom.
I...
ogromnog pandu i akvarijum u uglu sobe.
Vratila se je, rekao je.
Odri Rouz se vratila...
Strašno mi je žao.
Žao mi je, gđo Templton, ovo mora da je šok za vas.
Razumem kakav mora da je bio udar za vas, smrt vaše kćerke,
koliko vam je teško bilo da prihvatite to.
Ali, ono što ste sada ispričali...
Reinkarnacija, o tome ste pričali?
Nema greške, gđo Templton.
Čim sam video Ajvi, mogao sam da prepoznam
sve one prefinjene kvalitete koji su pripadali Odri Rouz.
G. Huver, možete da verujete šta god želite,
ali molim vas da ne uvlačite u to moju porodicu.
Traže vas na telefonu. -Izvinite me.
Gđo Templton, možemo li razgovarati? -Ne, izvinite. Moram da vidim...
U redu, odmah dolazimo kući.
Šta je bilo? -Ajvi.
Ajvi? o čemu se radi? -Ne znam.
G. Templton, nismo završili razgovor. -Završili smo, g. Huver.
Saslušali smo vašu priču. Žao nam je zbog vas.
Ali ostavite nas na miru. Ne pratite nas. Ne zovite nas.
Vaš problem nije naš problem.
Dušo. Ajvi.
Slatkišu. -Tatice... tatice...
Tata... tata... tata...
Ššš. Probudi se, dušo.
Ćao.
Ćao, dušo.
Ćao. -Ćao.
Ćao, tata. Otkud ti ovde?
Došao sam samo da poljubim moju princezu za laku noć.
Drago mi je što si ovde. -Uvek ću biti tu, draga.
U redu je. Pozovite. Biću kod kuće celo jutro.
Dobro. Laku noć.
Bile, ovi košmari, dva u jednoj nedelji.
Draga, nemoj. Ne paniči.
Znaš kako ide. Dođu i prođu.
Odvedi je kod Dr. Kaplana sutra, važi?
Dobro.
A šta sa Eliotom Huverom? Draga, on je fanatik, ludak.
Grad ih je pun.
A šta ako nije? -Veruješ njegovoj priči?
On veruje. Iskreno veruje u sve što je ispričao.
Znam da je ludo, ali ima nešto u načinu na koji je gledao.
Pobogu. -Ne brini.
Alo? -G. Templton? Ovde Eliot Huver.
Huvere, dosta mi vas je.
Ostavite nas na miru ili ću vas naterati da to uradite. Jasno?
Ne znam da li je iznuđivač,
ili ludak, kao što vi kažete, ili čovek koji veruje u to.
Pričamo o oblasti o kojoj mnogi ništa ne znaju.
Kada sam bio mali, svake nedelje smo se okupljali
i slušali priče mog dede o dibuku,
zlom duhu koji je mogao obuzeti nečije telo.
Kakve to veze ima sa ovim?
Svaka religija ima svoje misterije.
Ma hajde, Ras. -Dobro, de.
Ali na petak uveče, kada su gorele sveće i on pričao o dibuku,
prestravio je svakog od nas.
Da pitam. da li je taj Huver nešto tražio od vas?
Ne, ali ko zna da li bi tražio?
Ras, pripremao nas je za nekakav potres.
Može li se doći do njega? -Nemoguće je izbeći ga!
Celo jutro zove u kancelariju.
Dobro. Pozovi ga kod tebe kući.
Jesi li lud? Ne puštam tog ludaka u kuću!
Ja sam tvoj advokat. Moram da znam šta hoće.
Iznuđivanje. Ucena. Ajvi.
Dovedi ga i izvuci to iz njega.
Napisaću ti pitanja, zapamti ih i pitaj ga.
Bile, biću tamo kao tvoj svedok.
Neverovatno. Apsolutno neverovatno.
Znate, baš je kao što je Erik Lojd opisao.
Slike na plafonu.
O, Bo...
Veliki prozori.
I rezbaren kamin. Neverovatno.
Hoćete li da sednemo, g. Huver? -Svakako.
Rekoste da vam je par vidovnjaka reklo da vam je kćerka oživela.
Je li tako? -Da, tako je.
Znate li nešto više o tim vidovnjacima?
Ne. Znate, ženino ime nisam ni čuo,
a Erik Lojd je umro pre tri godine.
Šteta. Znači da nema nikoga ko bi mogao da potvrdi da vam je to ispričao?
Ne.
Zašto nas tada niste kontaktirali?
U to vreme, g. Templton, da budem iskren,
bio sam skeptik i nevernik. Kao vi sada.
Moram da priznam, trebale su mi godine traženja i istraživanja
da bih se ubedio u istinu.
Vdite, gđo Templton, bio sam u Indiji,
gde sam naučio način života koji mi je bio potpuno stran.
Ali vremenom, uz pomoć i mudrost jednostavnih ljudi,
naučio sam realnost njihovih religioznih ubeđenja
i saznao istinu o reinkarnaciji.
U ovom gradu ima više od 12 miliona stanovnika.
Kako ste došli do nas u vašem traganju?
Bio je to proces eliminacije.
Prema Eruku Lojdu, živa je negde u Njujorku
u lepom stanu nalik ovome.
Imala bi 11 godina.
Da vam to ovako predstavim, g. i gđo Templton.
Odri Rouz je umrla 3. oktobra 1965.
To je Ajvin rođendan. -Da...
Odri Rouz je umrla približno u 8:20h ujutro.
Ajvi je rođena u 8:22.
I... tek tako, a?
Jednog trenutka mrtva, drugog opet živa?
Ne mislite li da je to malo neobično?
Ne, ne stvarno.
Vidite, postoji mnogo mišljenja
kada se tačno duša sjedinjuje sa telom, g. Templton.
Na Tibetu, na primer, veruje se
da se Dalaj Lama reinkarniše u trenutku svoje smrti.
Šta vi želite?
Ništa više a ni manje nego što ste vi i vaša žena spremni da mi date.
Šta bi to dođavola značilo?
Pa, voleo bih da povremeno vidim Ajvi,
posmatram kako raste, pomognem ako je potrebno.
Nikada ne bi morala da zna za Odri Rouz.
O, Bože.
Nemoj da je šokiraš. Seti se šta je rekao doktor.
Ajvi! -O, Bože!
Bile, izgleda da nas ne čuje.
Ajvi, dušo, to smo mi, mama i tata. Probudi se.
Ajvi... dušo. Ajvi! Ajvi!
Ajvi... Bile, budi pažljiv.
Ajvi... Bože...
Dušo. Bile, budi pažljiv sa njom.
O, Bože.
Pažljivo, Bile. -Ajvi!
Ajvi, ja sam, tata. Probudi se.
Odri Rouz!
Odri... Odri Rouz...
Odri...
Odri... Odri Rouz...
Odri! Odri! Odri Rouz! Odri Rouz...
Odri, Odri... Odri, ja sam, tata.
Odri... Odri Rouz... Odri, ja sam, tata. Tata je ovde, ja sam.
Tata je ovde. Tata je. Odri. Odri, tata je, ja sam.
Tatica je. Tatica. Hajde, dušo.
Smiri se, ja sam.
Tatice? -Ja sam.
Tata je. Da, tata. Dođi.
Da, dođi, dođi, u redu je.
Tatica je tu. Tatica. Smiri se, tatica je tu.
Sve je u redu. Tatica je tu. Smiri se.
Dođi, dođi, tatica je, tatica.
Da, dođi. Dođi, dušo. -Tatice?
Biće sve u redu. Da, ja sam.
Tata. Tatica. U redu je.
Odri...
Odri Rouz...
Žao mi je, gđo Templton, g Templton...
Vidite...
Oprostite. Znate, bila je nesreća.
Bilo je vatre. Prozori kola su bili zatvoreni.
Bili su zatvoreni i nisu mogle napolje.
Nije mogla napolje i obavešten sam da je to trajalo nekoliko minuta.
Oprostite mi.
Prozori su bili zatvoreni. Nije mogla...
Oprostite.
Bože. Nisam mogao ni da zamislim šta se ovde dešava.
Mislim da će sada biti dobro. -Prokletniče!
Bile, dosta! -Proklet bio, Huvere! Proklet!
Bolje je da idete odavde.
Proklet bio, Huvere!
Idite. -Žao mi je. Idem.
Idem. Idem.
Bože.
Bile.
-Dušo.
O, dušo.
To je od radijatora. Izgorela ih je na radijatoru. Zovi Dr. Kaplana.
Dobro.
Tat... tatice? -Da, princezo. Tata je tu.
Tatica je tu.
Odspavaj malo. -On je lud, zar ne?
Samo se odmori. Idem sutra do suda
da dobijem zabranu. Staćemo ovome na put.
Ras, hvala.
Šta se dešava? Šta se desilo Ajvi?
Imala je košmar, draga. Imala ih je i pre.
Da, i uvek oko rođendana. Pre dve godine su bili u oktobru.
I kada je imala šest godina, desilo se u isto vreme.
Dženis, molim te.
Kako je opekla ruke? -Na radijatoru.
Radijator nije blizu prozora.
Šta lupetaš? Kako si mogla da vidiš? Soba je bila mračna i bio je haos.
Videla sam kako je izgorela ruke na hladnom prozoru.
Misliš da si videla. Samo misliš da si videla.
I Ras je video. Videlo se po njegovom izrazu lica.
Dušo, nije se desilo.
Bile, izgorela je ruke na hladnom prozoru.
Dženis.
Draga, slušaj me, molim te.
To što pričaš mi nije prihvatljivo.
Ne mogu da prihvatim. Ne mogu da verujem.
Kada umrem, biće to moj kraj.
Ne. -Nema krila, harfe.
Ništa. Gotovo je, kraj, završeno.
Nema plutanja okolo u nekakvoj materici
čekajući da se ušunjam u neko nevino detence.
Ono bi se opiralo, a ja bih bio užasnut.
Ne smej se, Dženis. Ne šalim se.
Dženis? -Oh, Bile.
Slušaj draga, zadržaću se ovde. Zaglavio sam sa klijentima.
Hoćeš li doći do večere?
Ne, imamo kompletan tretman. Možda i zakasnim.
Kako je Ajvi? -Dobro.
Dr. Kaplan je upravo otišao. Previo joj je ruke.
Šta je rekao?
Misli da je treba odvesti psihijatru.
Dobro. Je li bilo poziva?
Ne.
Dobro. Slušaj, biću kod kuće čim uspem
da se otkačim od ovih, u redu?
Dobro. -U redu, ćao.
Ćao.
Čemu to?
Previše svetla ulazi kroz prozore. Jao! Prokleti paneli.
Pazi na rečnik, mama. Dete te sluša.
To je telefon. -Hvala lepo!
Alo?
G. Huver je na vezi, gđo Templton.
Recite mu da nisam tu. -Da, gospođo.
Ordinacija Dr. kaplana. -Molim vas, Dr. kaplana.
Ime? -Ovde gđa Templton. Gde je doktor?
Dr. Kaplan? -Gđo Templton.
G. Huver je ovde u hodniku.
Pošaljite ga gore. -Tata! Tata!
Tata! Tata!
Požurite, molim vas. -Tatice!
Tatice! Tatice!
Tatice... Tatice!
Odri Rouz. Odri Rouz.
Odri Rouz.
Odri... Odri... Odri Rouz.
Tatice... -Odri... Odri...
Tata je. Tatica.
Tata je tu.
Odri. Tata je tu.
Tata je tu. Dođi, tata je tu. Tatica. Tatica. Da.
Tata je tu. Tvoj tatica. Tatica. Tatica.
Tatice? -Da, dođi.
Odri, jeste, tata je tu. Dođi.
U redu je. U redu je.
Ššš. Dobro je, sve je u redu. da.
U redu je.
Sve je u redu. Tatica je tu.
Sve je u redu.
Tatice...
Ššš.
O, moj Bože, oprosti mi što te uvredih
i oprosti mi grehe jer sam prestrašena
od gubitka raja i bolova pakla,
ali najviše jer te uvredh, moj Bože,
koji si dobar i zaslužuješ svu moju jubav.
Čvrsto reših sada, uz pomoć milosti tvoje,
da priznam svoje grehe, istrpim kaznu i promenim svoj život, Amen.
Moja greška. Moja greška.
Moja velika greška.
Gđo Templton.
U redu je.
Zašto ne sednete? Sedite i pokušajte da se opustite.
Ovo bi moglo da peče malo.
Gđo Templton.
Molim vas, pokušajte da shvatite,
i verujte mi, ja znam da ne prihvatate
olako odgovornost za svoje dete,
ali ovde se radi o nečem drugačijem,
nečem većem od fizičkog bića ili psihičkog zdravlja vaše kćerke.
Ovde se radi o duši koja je neuništiva
a ipak se bori da se oslobodi
jer trpi bol i mučenje,
bol i mučenje stvarne i opipljive kao što je bio stvarni fizički teror
koji je iskusila Odri Rouz
u trenutku kada je njeno telo zahvatila vatra, pre 11 godina.
To je... samo... košmar.
Gospođo Templton, molim vas.
Slušajte, vaša kći je u smrtnoj opasnosti. Znate li to?
Mogla bi da umre ako ne slušate ono što vam govorim.
Pokušajte sada da shvatite.
Sve dok duša ne prihvati
zakone i odgovornosti svoje karme,
ne može da postoji u ovom zemaljskom životu, ne može
da postoji u ovoj zemaljskoj ravni. Mora da se vrati.
Ne razumem ni reč toga što mi govorite.
Jednostavno je, gđo Templton.
Duša moje kćeri se vratila prerano.
Čekajte malo. Kako to mislite, vaše kćeri?
Njena duša? Ovde se radi o mojoj kćerki.
U redu je, ne razumete. -Ne želim da razumem.
Pa, pa... vi ste ludi. Odlepili ste.
To kaže moj muž, i ja želim da idete odavde.
To strah govori iz vas. -Ne, to ja govorim.
I kažem vam da moja kći nije posednuta.
Ja ne govorim o posednutosti, već o reinkarnaciji.
Molim vas. Slušajte me. -Ne! ne!
Neću da vas povredim. Pogledajte me.
Čega se stvarno plašite?
Slušajte me. Dvoje ljudi, dvoje stranaca,
ušli su u moj život i promenili ga.
Erik Lojd je bio jedan od njih.
Ispričao mi je toliko neverovatnu priču koja me je obuzela kompletnog
i naterala moje srce da potraži samu istinu o postojanju.
U redu, znam, zvuči bizarno.
Ali otišao sam u Indiju, gde sam našao neopisiv način života.
Našao sam brutalno siromaštvo, glad, smrt, boleštine.
Ali sam našao još nešto.
Sa svom tom bedom u kojoj ti ljudi žive,
još uvek imaju veliki duhovni mir i radost u svojim životima
jer veruju... veruju da ovaj život nije kraj.
Život i smrt nisu kraj.
I ja sada u to verujem bez trunke sumnje.
Ovaj život, kraj? Ne.
To je samo jedan tren u kosmičkoj drami, to je sve.
O, da, telo umire, naše ostarelo vozilo strada,
oslobađajući zarobljenu dušu opet da otputuje novom domu,
kroz mnogo života, mnogo
života, poboljšavajući se svakim novim životom.
Ne samo da ja verujem bez sumnje u ti, gđo Templton,
već još 700 miliona drugih ljudi u to veruje.
Molim vas.
Zašto ne otvorite srce i pokušate da shvatite šta vam pričam?
Molim vas. Recite da ćete bar pokušati.
Molim vas.
Šta je to što želite od mene?
Želim vaše poverenje i pomoć. To je sve što želim.
Duša deteta vapi da joj se pomogne
i moramo da stvorimo vezu, vezu toliko jaku,
punu sve ljubavi koju imate,
i svom ljubavi koju ja imam, da bismo je spasili.
Spasili njenu dušu?
Da. Da. Da.
Zajedno možemo da pokušamo.
Ja... samo želim da budem blizu nje, da se molim,
za nju, da činim dobro za nju, to je sve što želim.
Znate, odri Rouz je imala samo pet godina kada je umrla.
Za njenog kratkog boravka na Zemlji,
tek je dotakla svest o duhovnoj lepoti života.
Verujem da ako je Bog voljan, samo ako je Bog voljan,
da možemo vratiti njenu dušu toj svesti.
Ali za to mi je potrebna vaša pomoć.
Slušajte.
Oboje smo deo ovog deteta, gđo Templton.
Oboje smo dali deo sebe da ona postoji.
Vi i ja.
Nemojte mi sada okrenuti leđa.
Jer ako to uradite, okrećete leđa vašoj Ajvi.
Alo?
Ovde Dr. kaplan, Dženis. Zvali ste me?
Jesam, Dr. Kaplan.
O čemu se radi? -Ništa strašno.
Pozvaću vas ujutro.
Biću kod kuće ako vam zatrebam. -Dobro.
U redu? -Dobro.
Laku noć. -Doviđenja.
Pokušajte da odspavate.
Razgovaraćemo sutra.
Laku noć.
Hvala.
Pustila si ga unutra, Dženis. Zašto?
Ajvi je poludela, Bile. Trebala mi je pomoć. -Pomoć?
Zašto nisi pozvala kancelariju da saznaš gde sam odveo klijente?
Iliu pozvala liftboja, ili Rasa. Zašto si
pustila nekog kao što je on, unutra?
Bile, Ajvi je poludela. Povređivala je sebe, a on je bio tu.
O čemu to govoriš? On je ludak.
Bio je u zgradi, a i pre je pomogao.
Ludak, to je on. On je neka vrsta mađioničara.
Hipnotisao te je.
On te je naveo da ga pustiš.
Naravno da sam ga pustila. Video si dnevnu sobu,
prevrnut nameštaj, pocepanu zavesu.
Šta misliš da je to uradilo? Naša kćerka je to uradila, Ajvi.
Bile ja van kontrole, luda!
Povređivala je sebe, a ja nisam mogla da je zaustavim.
Poludela si. I tebe je izludeo, Dženis.
Tako je. I mene plaši i izaziva mi paniku.
Ali došao je ovde i zvao je po imenu a ona je odgovorila.
Slušala ga je i prišla mu, a onda zaspala u njegovim tukama.
Baljezgarije! -Da mi to nikada nisi rekao!
Nikada više mi se tako ne obraćaj. Gde si ti bio kada si mi trebao?
Pijančio sa jebenim klijentima.
Prestani, Dženis. -Nemoj... Ne dodiruj me.
Ne prilazi mi. Video si joj ruke. Zašto se to desilo, Bile?
Zašto vrišti i plače i viče?
Misliš li da je to što joj se dešava normalno, pobogu?
Ne, nije normalno. Draga, bolesna je.
Dušo, naći ćemo joj pomoć. -Bio je ovde. Pobrinuo se za nju.
Odvešćemo je kod psihijatra.
Pronaći ćemo šta joj je. -Bio je ovde kad ti nisi.
Dušo, biću ovde, od sada ću biti uvek ovde.
Slušaj, uzeću slobodno, šta god bude potrebno.
Dušo, biću sa tobom i Ajvi. Biću sa oboma. Volim te.
Mnogo volim svoju porodicu, draga.
Evo, probaj još jednom. -Dobro.
Mama.
Vidi, bez ruku.
Ako sam ih opekla na radijatoru u kupatilu,
kako to da se nisam probudila?
Jer smo brzo stavili mast na njih a opekotine bole kasnije.
Ah, da, kao kad sam izgorela na suncu prošlog leta.
Treba vremena da počne da boli.
Rođendan mi je sutra. Jesi li mi kupio nešto lepo?
Jesam. odabrano je, upakovano, sa mašnom, čeka da ga otvoriš.
Hoćemo li na pizzu, pa onda kući? -Sa krem sodom?
Može. -Mama, idemo kući.
Hajde, mama, gladna sam. Idemo kući. Kupićemo pizzu.
Ajvi!
Prokletstvo. Ajvi! Ajvi!
Dženis, pomozi mi. Ajvi!
To je Kaplan, dušo. Ostani sa njom. ostani sa njom.
Ajvi. Ajvi.
Ah, g. Templton. -Kako ste se vi popeli ovde?
Dozvolite da objasnim. Molim vas, g. Templton!
Dođie. Molim vas. Izvinite.
Ubiću te, kučkin... -Molim vas. Molim vas.
Molim vas, g...
Brzo, pozovite policiju.
Prestanite! Prestanite!
Odri Rouz! Odri, dolazim.
Bile!
Bože moj. Bile. Vrata. Vrata.
Zovite policiju. Kučkin sin ima moje dete.
Dolaze ovamo.
Otvori vrata, kučkin sine! -Bile!
Hoće li neko pozvati lift i doneti rezervni ključ?
Čovek je ludak. Požurite!
Bile. Bile, u redu je. Neće je povrediti.
Hoćeš li da se skloniš? Dosta je bilo ovog sranja. Huvere!
Dominik, donesi mi rezervni ključ, hajde.
Otvori. brže!
Huvere!
Huver!
-O čemu se radi?
Čovek je u mom stanu sa mojim detetom. Napao me je i zaključao se unutra.
Poznajete li tog čoveka? -Zove se Eliot Huver.
Ček, ček, ček, servisni ulaz. Naravno.
Bože, odneo je. Huvere!
Odstupite. -Huvere!
Ajvi!
Huvere!
Ajvi!
Nestali su.
Kidnapovao je Ajvi.
Baš danas, g. Huver je iznajmio stan na osmom spratu. Broj 802.
Ovuda. Hajde.
Huvere!
Mi ćemo se postarati za ovo, gospodine.
G. Huver, ja sam policajac. Otvorite vrata.
G. Huver, još jednom vam molim da otvorite vrata.
Ne. -Otvaraj vrata, prokletinjo.
Prestanite, gospodine.
G. Huver, molim vas, otvorite vrata.
Ne. Bilo je dosta ludila za jednu noć.
Da li je dete u vašem stanu?
Jeste. Sada mirno spava.
Da li dete pripada ovom čoveku?
Ne, moje je. -On nema dete.
On je lud. Razvalite vrata.
G. Huver, dajem vam 30 sekundi da otvorite vrata.
Tatice...
Zovem se Majkl Nunan. Policajac prve klase, značka broj 1433.
Uhapšeni ste pod sumnjom za kidnapovanje.
Imate prava da ćutite, imate pravo na advokata.
Ako se odričete ovih prava, sve što kažete
biće upotrebljeno protiv vas na sudu. Jeste li me razumeli?
Ništa više ne mogu učiniti, osim da
zamolim da poslušate svoje srce.
Samo osetite šta sada osećate.
Mislite šta sada mislite.
Gledate me kako pokušavam da vas ubedim u nešto
za šta vas nije briga, u šta ne verujete.
Ali kažem da je jedan život sada na kocki
i kažem vam iz dubine srca da to dete živi.
Ona živi!
Odri Rouz je živa!
Njena duša je prešla preko vela tame u novi zemaljski život
i sada je u telu deteta po imenu Ajvi Templton.
I tako, nakon četiri meseca posle hapšenja,
i posle pet teških nedelja biranja porote
i prezentovanja slučaja od strane tužioca,
odbrana Eliota Huvera je najzad u toku.
Među prvim svedocima je Gupta Pradeš,
sveti čovek iz Benaresa, Indija, mahariši,
čiji je zadatak da ubedi 12 američkih porotnika
u istinu o reinkarnaciji,
što će činiti osnovu odbrane...
slučaj jedinstven u analima Anglo-Saksonskog pravosuđa,
slučaj koji je privukao pažnju celog sveta.
Mnogi među vama gledaju na smrt kao na kraj života,
pad u večno ništavilo iz koga nema povratka,
Zbog toga ste ispunjeni strahom i očajem,
čak i besom, zbog nepravde smrti.
Mi u Indiji se ne bojimo smrti.
Naša tela, zato što su materijalna, mogu da umru,
ali duše, koje su duhovne, ne mogu da umru.
To je razlika između materije i duha.
U Indiji, naše verovanje u reinkarnaciju
inspiriše nas da volimo sve ljude.
Jer smo zbog naših mnogostrukih ponovnih rađanja,
bili roditelji, deca i prijatelji jedni drugima.
Za nas, smrt nije kraj života,
već trenutno razdvajanje, krhki predah u astralnom kosmosu,
gde duša mora da čeka
i kroz meditaciju obuče sebe u lepše dugovne haljine,
pre sledećeg pokušaja rođenja u novom zemaljskom životu.
Molim vas da me sada razumete.
Kada osoba u mojoj zemlji umre i mi stavimo telo u plamen
i posmatramo kako gori,
ne žalimo za telom koje je izgubljeno, jer nas Bagavad-Gita uverava
da kao što čovek odbacuje istrošenu odeću i uzima novu,
tako i duša odbacije istrošeno telo i uzima novo,
i zato je naš um slobodan od straha od smrti
i možemo da živimo svaki zemaljski život
u duhovno produktivnom stilu,
jer smo sigurni da je kraj dobar i da smo svi blagosloveni,
do poslednjeg atoma na skali postojanja.
Aleluja! Aleluja! Aleluja!
Aleluja!
Nakazo!
Prvo je bilo kod jedne devojčice, a sada je po celoj školi.
Uprkos vemu što smo preduzeli da zaštitimo Ajvi, nismo uspeli.
Žao mi je, gđo Templton. Ajvi se izgleda ovde dopalo.
Njeni košmari su se proredili i bila je tako srećna.
Do ovoga.
Hoćete li razgovarati sa Ajvi i objasniti joj situaciju?
Ne razume i uplašena je.
Naravno da hoću. Može li da ostane sa mnom preko noći u motelu?
Svakako.
Znači da sam nakaza. Devojčice su u pravu. -Ne.
Ne, ne, Ajvi, to ne znači da si nakaza.
Da vidimo.
Znaš, taj čovek je veoma usamljen.
I u tebi vidi nešto što ga podseća na njegovu kćerku,
koju je mnogo voleo, ali je izgubio.
Ali ne možeš da veruješ u to. Nema šanse.
Jednostavno nije moguće.
Da li je moguće ili nije?
Ajvi.
G. Huver izgleda tako misli.
Ali...
Ne može da bude istina. Ja sam ja, i nisam neko drugi.
Nije ni čudo što su devojčice tako zle. -Oh, Ajvi.
Žao mi je zbog svega ovog.
Slušaj, vodim te kući sa sobom.
Ali Silvester će biti krunisan prekosutra.
Mogu li bar do tada da ostanem?
Toliko smo se trudile oko njega.
Pa...
Želiš li to?
Dobro.
Volim te.
Ipak bi bilo predivno, zar ne, mama?
Bilo bi fantastično.
Šta bi to bilo fantastično, dušo?
Živeti zauvek i nikada ne umreti.
Zar to ne bi bilo predivno, mama?
Da.
Bilo bi stvarno predivno. Bilo bi izvanredno.
Volim te. -I ja tebe, dušo.
Odri...
Hej, Odri.
Odri Rouz. Odri Rouz
Hej, Odri Rouz.
Odri Rouz.
Hej, Odri Rouz.
Odri.
Odri Rouz.
Odri. Odri Rouz.
Odri Rouz.
Hej, Odri.
Odri.
Odri Rouz.
Hej, Odri.
Odri.
Pozovite Dženis Templton. Ona zna istinu.
Ona zna da sam joj jedina nada, ako želi da joj dete živi.
I zato, molim vas, uradite kako kažem i pozovite je da svedoči.
Njen cilj je da vas strpa u zatvor, g. Huver.
Tišina u sudnici. Ustanite svi.
Sedite.
G- Mak, pozovite sledećeg svedoka.
Odbrana poziva Meri Lu Sajds.
Da li se kunete da će svedočenje koje dajete
u slučaju pred ovim sudom
biti istina i apsolutna istina,
i samo istina, tako Vam Bog pomogao?
Kunem se.
Pre 11 godina, Gđo Sajds, 3. oktobra, 1965,
vozili ste državnim putem Pensilvanije, tačno?
Da.
Bili ste učesnik nesreće sa drugim kolima.
Da.
Nesreća zbog koje ste ostali paralizovani.
Da.
Ko je bio u drugim kolima?
Žena po imenu Silvija Flora Huver.
I njena kćer...
Odri Rouz.
Gđo Sajds, sada želim da kažete
poroti, šta se tačno desilo tog jutra,
iz vašeg ugla.
Krenula sam na posao, na istok.
Bila je oluja.
Zavesa od kiše i magle.
Nisam ništa videla.
Pokušala sam da usporim auto, ali sam počela da klizim.
Pokušala sam da kontrolišem auto, ali nisam mogla,
volan se samo vrteo u mojim rukama.
A onda su naišla ta kola prema meni.
I sudarili smo se.
Slupali smo se.
Slupali.
Druga kola su probila ogradu i sletela niz nasip
i završila u jaruzi.
A onda sam videla...
Videla sam lice devojčice.
Male devojčice.
Gledala je kroz prozor kola.
Vrištala je.
Vrištala i plakala.
"Tatice! Tatice!
I odjednom su kola planula. Bilo je strašno.
Gledala sam devojčicu kako vrišti i bije ručicama u prozor,
i vrišti,
"Vruće, vruće, vruće, vruće, vruće!"
# Starče Zimo, sad nestani
# I ne vraćaj se cele godine
# Starče Zimo, hladni, zli
# Idi sad, ne vraćaj se
# Starče Zimo, odlazi
Zaustavite je! Zaustavite je!
Sestro!
Zaustavite je! Zaustavite je!
Dete! Zaustavite je!
Zaustavite je!
Dete! Zaustavite je!
Zaustavite je! Zaustavite je!
Dete! Zaustavite je!
Sreća da je bila dobro obučena i da je bilo dosta snega.
Telo joj je netaknuto.
Lice je pretrpelo manje posledice.
Ipak, nema znakova oštećenja disajnih puteva.
Nikada se ništa slično nije desilo u Svetom Luki.
I nije trebalo ni sada da se desi. Hoću da kažem da to nije bila nesreća.
Vaša kći je bukvalno ušetala u vatru.
Volela bih krofnu.
Dušo. -Ćao, tata.
Molim vas, ne dirajte je. -Zdravo, anđele.
Kažu da sam namerno ušla u vatru.
Ne sećam se ničega. -Ko ti je to rekao, dušo?
Časna Majka. -Pogrešila je.
Zašto palite vatru? Čemu to u manastiru?
Šaljemo vam decu zbog mira i zaštite, a vi palite vatre.
Šta mi se to desilo, tata? -Bio je to nesrećan slučaj, dušo.
Ali šta me je na to nateralo? Zašto? Zašto sam to uradila, tata? Zašto?
Sada je sve u redu, princezo. Gotovo je, dušo.
Dženis?
I imali ste posetioca te večeri? -Da.
Ovaj... g. Huver je došao u stan
ovaj... negde oko jedanaest.
Jeste li ga vi pozvali? -Da.
Zašto ste ga pozvali? -Trebala mi je pomoć.
Ali za nije dolazio doktor? -Trebala mi je pomoć g. Huvera.
Sada, Vaša Visosti, ako sud dozvoljava.
Rečeno mi je da je gđa Templton juče preživela traumu,
koju je izazvalo povređivanje njene kćerke u nesreći.
Gđa Templton je u teškom emocionalnom stanju.
Trebalo bi da bude pošteđena tereta svedočenja.
Ovo je pokušaj optužbe da spreči svedočenje svedoka.
Znaju da će svedočenje ovog svedoka uništiti optužbu.
Gđo Templton, jeste li u stanju da nastavite?
Jesam. Želim da nastavim. -Nastavite, g. Mak.
Hvala, Vaša Visosti.
I da li vam je g. Huver pomogao?
Da, i to odmah.
Izgleda da ga je Ajvi prepoznala i bacila mu se u naručje
i, dok je on tešio, zaspala.
Gđo Templton...
da li verujete u reinkarnaciju?
Sada verujem.
Gđo Templton, da li verujete da je vaša kćerka Ajvi
reinkarnacija kćerke g. Huvera, Odri Rouz?
Da.
Mir!
Gđo Templton,
da li verujete da je g. Huver kidnapovao vašu kćerku?
Ne, ne verujem.
Verujem da će jedina pomoć mojoj kćerki
na ovoj zemlji, doći kroz g. Huvera.
Jedina šansa da ona živi je da ovaj čovek bude pušten iz zatvora.
Mir!
Mir! Mir!
Mir!
Vaša Visosti, završili smo.
G. Vili, možete početi ispitivanje.
Vaša Visosti.
U svetlu svedočenja gđe Templton,
i zbog njene iscpljenosti,
tražim odlaganje do sutra ujutro.
Dobro. Sud će zasedati opet sutra ujutro u 9:00.
Rut, molim vas pozovite bolnicu u Porčesteru.
Voleo bih da razgovaram sa doktorom nadležnim za slučaj Ajvi Templton.
Cela stvar je neobična.
Takav test ne bi mogao biti konačan
i mogao bi se pokazati kao opasan za dete.
Šta kažete na to, g. Vili? Postoji element opasnosti po dete.
Pa, otac je dao svoj pristanak.
Uveravan sam od doktora da će
fizički biti sposobna da izdrži test.
Ne predviđa nikakve probleme tokom eksperimenta.
Čak je spreman da obezbedi ustanovu za njegovo sprovođenje.
Ima li presedana u vezi takvog eksperimenta? -Ima.
U Vajler protiv Ferčajlda, sud je dozvolio svedoku da svedoči
pod hipnozom i to nije smatrano ugrožavanjem diskrecije.
Pokušava da utiče na porotu,
cirkuska predstava čiji je jedini cilj da
ismeje mog klijenta i njegova verovanja.
U redu, odbacimo formalnosti.
Dao sam vam ogromnu slobodu u prezentovanju slučaja.
A sada želite da sprečim optužbu
da iznese svoj pokušaj dopiranja do istine?
Skote, ne znam šta želiš sa tim svojim testom.
Ako ću da ga dozvolim, želim da znam specifikacije
ko će ga sprovesti, kakve su mu kvalifikacije,
i postoji li neka mogućnost da naškodi detetu.
Mislim da mogu da zadovoljim vaše zahteve, Vaša Visosti.
Odluku ću doneti kad to uradite.
Alo?
Kancelarija sudije Lenglija.
Sud će zasedati u ovog jutra u bolnici.
U bolnici? Kada? -U 9:00.
Održaće se hipnotički test vaše kćerke.
Da li je moj muža dao dozvolu?
G. Templton se složio za test...
Dr. Dorman, traže vas u urgentnom.
Sudijo Lengli!
Sudijo Lengli, protivim se ovom testu.
Neću da se izvede nad mojim detetom.
Gđo Templton, lično sam uveravan od lekara
da neće biti nikakve štete po vaše dete zbog testa.
Molim vas, pokušajte da razumete.
Vaš suprug, koji ima ista prava u vezi ovoga, se složio oko testa.
Shvatam da je ovo veoma neobičan slučaj.
...kada nema sloge.
Ćao, mama.
Ćao, dušice. mogu li dobiti momenat nasamo sa svojom kćerkom?
Naravno.
Hipnotisaće me da vide zašto radim ono što radim.
Nećeš prolaziti kroz to. Neću da im dozvolim.
Ali ja želim. Hoću da znam šta nije u redu sa mnom.
Hoću da znam ko sam.
Ko si? Ti si Ajvi Templton, moja kći.
Ali g. Huver kaže da sam njegova kći. -Ajvi, ti si moje dete.
Nisam više sigurna ko sam, mama. I želim da znam. Moram da znam.
Vodim te kući sa sobom. -Ne, hoću da ostanem.
Dženis.
Hoću da popričamo napolju.
Nisi smeo da dozvoliš da joj to rade.
Znam šta želiš. Da predaš moje dete Eliotu Huveru.
Ne, želim samo ono što je najbolje za nju.
Ja radim ono što je najbolje za nju. Ako ti ne smeta, spremni su.
Ne, molim te, Bili. U ime Božje, molim te, ne radi to.
Šta da ne radim? Da ne uništim čoveka koji mi rastura porodicu?
Nemoj da uništiš naše dete.
Ono što pokušavamo je jedinstveno u analima psihijatrije.
Vraćanje subjekta hipnozom u prethodni život nije nikada,
koliko znam, izvedeno u ozbiljnim psihijatrijskim istraživanjima.
Istina, bilo je hipnotizera čiji su subjekti tvrdili,
da su se pod hipnozom
sećali prethodnih života,
i da su u stanju hipnoze
govorili jezicima koje nisu znali u budnom stanju.
Mada nisam nikada učestvovao niti
prisustvovao takvom eksperimentu,
ovde sam po nalogu suda da izvedem ono
za šta sam obučavan i posedujem licencu.
Hipnotisaću subjekta koji će mi biti doveden dok vi posmatrate.
Ali kao posmatrači, važno je da ostanete pažljivi i budni,
potpuno pažljivi i budni.
Pre nego dovedemo subjekta,
dozvolite da vas upozorim da regresija
često budi sećanja traumatske prirode.
Subjekt će možda plakati ili ispoljiti bizarne promene.
To je normalno i očekivano,
ali se neće pokazati škodljivim po dete ni na koji način.
Sada ćemo je dovesti.
Zdravo, Ajvi. Dođi ovmo.
Sedi ovde.
Hvala.
Sada se opusti, Ajvi.
Opusti se i dozvoli svakom mišiću u svom telu da se opusti.
Sada, kao što smo jutros pričali, neće ti biti ni na koji način loše.
Samo ćeš se jednostavno osećati opušteno.
Veoma opušteno.
Veoma udobno.
Toliko da ćeš poželeti da malo odspavaš.
Neće ti smetati da malo odspavaš?
Ne, neće mi smetati. -Dobro.
Uskoro ćeš se osećati relaksirano.
I još udobnije.
Sve više udobno.
Posmatraj svetlo, Ajvi. Stalno ga posmatraj.
Sada, dok ga posmatraš, osetićeš da ti kapci postaju sve teži.
Kapci ti postaju toliko teški da želiš da ih zatvoriš.
Kapci ti postaju sve teži.
I sve ti je teže i teže da ih otvoriš.
Kapci ti postaju tako teški... tako teški...
teški...
da ih ne možeš držati otovorene.
Tako teški... da moraš da ih zatvoriš.
Moraš da ih zatvoriš...
zatvori ih...
zatvori.
Tako.
Ne možeš da otvoriš oči.
Toliko su teški da moraju ostati zatvorene.
Toliko si sada bezbedna i lagodna i potpuno u snu.
Spavaš.
Kada budem hteo da te probudim, brojaću do pet.
Reći ću "Probudi se, Ajvi" i ti ćeš se probuditi odmah. Jesi li razumela?
Da. -Dobro.
Sada kad si u dubokom snu i potpuno relaksirana,
postepeno se vraćaš kroz vreme.
Natrag, Ajvi.
Natrag kroz vreme.
Vratićeš se do svog osmog rođendana.
Kada izbrojim do tri, bićeš vraćena do svog osmog rođendana.
Otvorićeš oči, ali ćeš ostati potpuno relaksirana.
Spremna?
Jedan.
Dva.
Tri.
Sada si na zabavi sa svojim prijateljima.
Vidiš li svoje prijatelje, Ajvi?
Pričaj mi o njima. Ko je na zabavi?
Tu je Betina.
I Keri.
Meri Elen.
Bliznakinje.
Piter.
Voliš li svoje poklone, Ajvi?
O, da, posebno moju lutku Teri sa garderobom za put.
I moju igricu koju mi je Betina donela.
Napustimo sada tu zabavu i vratimo se na ranije rođendane.
Želim da se vratiš kroz vreme na svoj četvrti rođendan.
Brojaću do tri, onda ćeš biti na svom četvrtom rođendanu.
Samo se opusti.
Spremna?
Jedan.
Dva.
Tri.
Jesu li ti roditelji kupili lepu
rođendansku tortu sa četiri lepe svećice?
Ne, nisu.
Previše je skupa.
Mama je napravila po receptu iz novina.
I, šta osećaš? Kaži nam.
Pokvario je.
Taj mali dečak je pokvario mog majmuna.
U redu je, Ajvi.
U redu je. Napustićemo tu zabavu.
Sada ćemo se vratiti dalje kroz vreme.
Još dalje. Mnogo dalje.
Želim da se vratiš u vreme kada
možeš da čuješ i osećaš i misliš...
ali ne možeš da govoriš reči.
Sada si samo mala beba u maminim rukama.
I možda te ona stavlja u kolevku.
Vrlo dobro, Ajvi.
Vrlo dobro.
Sada ćemo se vratiti još dalje kroz vreme.
Mnogo dalje.
Još dalje.
U vreme pre nego što si se rodila.
Pre nego si se rodila.
Vrlo dobro, Ajvi.
Natrag. Natrag, Ajvi, natrag kroz vreme.
U vreme pre nego što si postojala kao ti.
U vreme pre nego si bila Ajvi.
Kada nisi bila Ajvi... već neka druga osoba.
U vreme baš pre nego da postaneš Ajvi.
Ne Ajvi, već neko drugi.
Neko drugi.
Do poslednjeg trenutka koga možeš da se setiš u prethodnom životu.
Kada nisi bila Ajvi... već neko drugi.
Neko drugi.
Ko si ti?
Ja sam...
Ko si ti?
M...
Mamice. Mamice.
Mamice.
Mamice. Mamice.
Mamice.
Mamice?
Mamice? Mamice?
Mamice!
Mamice! Mamice!
Mamice!
Mamice! Mamice! -U redu je.
U redu je, Ajvi. Sada ćeš napustiti to sećanje.
U redu je. Možeš da se vratiš kroz vreme još dalje,
daleko od tog sećanja.
Mamice! -Ajvi!
Kada izbrojim do tri, bićeš još dalje u vremenu.
Jedan, dva, tri.
Mamice! -Jedan, dva, tri.
Čuješ li me, Ajvi? Čuješ li me?
Ajvi, da li me čuješ?
Jedan, dva...
Ajvi!
Ajvi.
Čuješ li me, Ajvi?
Ajvi? Ajvi?
Čuješ li me?
Ajvi?
Čuješ li me, Ajvi?
Ona nije Ajvi.
Ajvi?
Biće joj dobro, Vaša Visosti. Izaći će iz toga.
Sada ćeš se prpbuditi, Ajvi.
Kada izbrojim do pet, probudićeš se pravilno
i osećaćeš se odmorno i dobro.
Odmorno i dobro.
Jedan. Dva. Tri.
Četiri. Pet.
Budi se, Ajvi.
Ajvi! Budi se.
Četiri. Pet. Budi se, Ajvi.
Ona nije Ajvi. -Budi se, Ajvi.
Ajvi. Budi se, Ajvi.
Tatice, pomozi. -Četiri, pet.
Budi se, Ajvi.
Ajvi, čuješ li me? Čuješ li me, Ajvi?
Odri Rouz! -Jedan, dva.
Tri. Četiri. Pet.
Dva... Ajvi! -Želim da se ovaj test odmah prekine!
Kada izbrojim do pet, naređujem ti da se probudiš. Jedan. Dva.
Prokletstvo, hoću da prestane.
Čuješ li me, Ajvi?
Odri Rouz! -Čuješ li me?
Odri Rouz! -Ajvi!
Sudijo Lengli, prekinite test! -Odri Rouz!
Odri Rouz, ja sam, tatica! Tatica je tu! -O, moj Bože!
Jedan. Dva. -Odri Rouz, ja sam, tatica! Tatica je tu!
Ajvi. -Učini nešto.
Prestanite.
Ovo je majka deteta.
Sada je u redu.
U redu je. Njena duša je slobodna.
Njena duša je slobodna.
U redu je. Njena duša je slobodna.
Ne. -Da, njena duša je slobodna.
Duša joj je slobodna.
Slobodna je.
Slobodna.
Dragi G. Huver,
dobro je znati da ste u Indiji
i radite sve što možete za mir duše naše kćeri.
I Bil se zahvaljuje,
mada i dalje ne prihvata ideju da dok nema više Ajvinog tela,
njena duša nastavlja da živi.
Ja ipak u srcu znam da je istina
i da ste u pravu.
I to je ono što me održava.
Dozvoljavam vam da odnesete Ajvin pepeo u Indiju,
verujem da je Bil načinio prvi korak
ka razumevanju toga da smo besmrtni.
Znajući to, dodajem svoje molitve vašim
za dušu naše kćeri, da se popravi
i nađe mir i ispunjenje u raju
koji joj je oduzet u njenom zemaljskom životu,
i da će doći dan kada će njena duša biti slobodna
i sposobna da potraži novi život,
i kada se to desi da će naći sebi roditelje
koji su, oh, velikodušni, puni razumevanja,
i koji će je voleti kao što smo je svi mi voleli.
"Ne postoji kraj. Za duše ne postoji
ni rođenje ni smrt. I što si jednom bio
nećeš više biti. To je nerođeno, večno, uvek postojeće,
neumiruće i praiskonsko..." BAGAVAD-GITA
Preuzeto sa www.titlovi.com