Această poveste nu este o acuzație și nici o confesiune
și în nici un caz o aventură. Moartea nu este o aventură
pentru cei ce au stat față-n față cu ea.
Această poveste este despre o generație de bărbați care
a fost distrusă de război. ERICH MARIA REMARQUE
NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST
'I se spune Kat, dar numele lui e de fapt Stanislav Katczinsky.
'el e șeful nostru și are un simț remarcabil în a găsi mâncare bună
'și a prevesti vremea proastă.
'Dar cel mai bine se pricepe la a face rost de hrană, în mijlocul pustiului.
'Numele meu e Paul Baumer. Am 18 ani.
'Acum câteva luni, șase dintre noi eram colegi de clasa
'imbuibați de cunoștințe, plini de idei și de speranțe
'Josef Behm, va studia teologia.
'Albert Kropp, va studia dreptul.
'Friedrich Müller, care va studia orice.
'Franz Kemmerich, va deveni pădurar.
'Peter Lehr, va face călătorii și dragoste.
'Și colegii noștri; Tjaden, lăcătuș de profesie.
'Cel mai mare "mâncau" al companiei.
'Westus, miner. Un tip pe care e bine să îl ai de partea ta.
'Și Detok, un fermier care nu se gândește la
altceva decât la caii, casa și soția lui.
De patru luni ne luptam cu francezii pentru o sută de yarzi de teren
'Ei ne ataca pe noi. Noi îi atacăm pe ei.
'Apoi, pentru a nu rămâne datori, ei ne mai ataca încă o dată.
Ce faci aici? Aștept
Aici. Aici!
O să fii bine.
Haide. Haide
Repede.
Ușor... ușor.
Piciorul. E norocos
O să fie bine!
'Tu ești "Tânărul de oțel".'
'"Tânărul de oțel" devine "Eroul de oțel".'
Este de datoria mea. Oh, este onoarea mea,
să vă pregătesc pentru rolul ce-l veți juca în acest mare război.
Patria noastră are nevoie de oameni cu caracter și voința puternică.
Este de datoria mea să vă pregătesc mințile
astfel încât să fiți în stare să vă antrenați trupurile
pentru Kaiser, pentru țară,
pentru Dumnezeu.
Pentru că în mâinile voastre stă soarta națiunii,
iar pe soarta națiunii, se sprijină soarta întregii lumi.
Germania este o națiune a progresului,
o națiune a culturii...
o națiune a științei, o națiune a ideilor...
națiunea lui Beethoven,
a lui Schiller, și Goethe...
Baumer.
Domnule!
Ce-i asta?
O pasăre, domnule.
- O pasăre? - Da, domnule.
O ciocârlie?
- Da, domnule. - Foarte frumos.
Stătea pe geam.
- Linia aceasta... - Pe geam.
- Foarte bună. - Mulțumesc, domnule.
Dar tu n-ai venit aici ca să desenezi, să scri poezii... sau să visezi.
Așa e Baumer?
Da.
Stai jos.
Domnilor, ați trecut cu toții examenele.
După cum știți, ați absolvit.
Timpul pentru studiu s-a terminat.
Timpul pentru datorie a început.
Sunteți liberi. Domnule Baumer...
Rămâi puțin.
O țigară?
Nu, mulțumesc, domnule.
Oh, nu fumezi.
Da, e un obicei prost.
Dar toate obiceiurile bune, fac ca o persoană să devină plictisitoare.
Cum spune englezul?
- Muncă fără distracție face ca omul să devină... - Plictisitor.
Plictisitor... Da, da, foarte bine.
Deci, după cum vezi... Ai învățat ceva până la urmă.
Exista o vreme pentru munca, exista o vreme pentru distracție.
Ai absolvit. Timpul pentru distracție s-a terminat!
Ești un visător, Baumer.
Desenezi, scrii mici poeme.
Dar acum ești un bărbat, ai alte îndatoriri,
îndatoriri pentru țară.
Vei aștepta să fii recrutat sau te vei înrola singur?
Ei bine...
Bineînțeles, vei răspunde chemării.
Cu toții veți răspunde.
Toată clasa veți merge și veți servi patria.
Știu că voi fi mândru de tine, Baumer.
Dacă putem fi suficient de odihniți, nu ar strica un puțin război.
- Dacă ai putea primi hrană suficientă. - Dacă ai putea obține destule femei.
Hai, Heinrich, deschide, ne e foame.
Cunoașteți regulile. Trebuie să fiți toți aici..
Suntem aici!
Nu mă mințiți. Am mâncare pentru 150 de bărbați
Și eu nu servesc până nu vor veni toți.
Restul sunt fie în cârciumă sau împingând în sus margarete!
Ei bine, am gătit pentru 150 de bărbați.
Ah! Așa că, atunci toți ne vom satura. Odată!
- Ai pâine pentru 150 de oameni? - Da.
- Și cârnați? - Tutun?
- Da, dar... - Bine, hai să le luăm!
Așa că hai, că e suficientă...
Porție dubla!
Este corect? Dubla!
Am făcut rații la 80 de bărbați.
Aici e locotenentul Bertinck.
Fasolea miroase bine, sergent..
Mulțumesc, domnule.
Ar fi frumos pentru a vedea acest lucru măcar o dată pe front. Eh, Katczinsky?
Da domnule! Aveți dreptate!
Mâncare consistentă!
Mulțumesc, domnule.
- Hai, jefuitor de burți, l-ai auzit. - Da, dar el nu a spus...
Uite, tu... Suntem a doua companie.
Ești bucătarul pentru a doua companie.
Nu ai făcut mâncare pentru 80 de bărbați, ai făcut mâncare pentru a doua companie.
Și noi, la naiba cu tine, suntem a doua companie!
Ei bine, nu este corect.
Haide!
Hai, încetează cu mizeria asta!
Nu este corect. Ar trebui să existe un sistem.
Nu este corect. Eu gătesc toată mâncarea...
Hai! Hai! Dubla!
'Astăzi e o zi minunată.
'Toată lumea a mâncat cât pentru doi și a venit și poșta.
'Iarba se clatină în vânt.
'Fluturii albi zboară jucăuși.
'Cat de des am fost aproape de moarte în ultimele zile?
'Haideți să nici nu ne gândim.
'Haideți să ne bucurăm doar de viață.
'Toată lumea parcă a renăscut.
'Maci roșii, mâncare bună,
'țigări și un vânticel de vară.'
Paul? Paul?
Mergem să-l vedem pe Kemmerich.
Soră, nu știi unde îl găsesc pe Franz Kemmerich?
Da, e în partea aceea.
Franz.
Cum te simți?
Cineva mi-a furat ceasul.
- Ticăloșii! - Te-am avertizat, Franz.
- Știu. - Spune-i doctorului.
Vei merge în curând acasă.
Crezi?
- În orice zi. - Arăți bine, Franz
Mă simt... sunt bine.
Piciorul. E așa de dureros.
E așa de rece.
Durerea asta e biletul tău către casă.
Ar trebui să fii recunoscător pentru această durere.
Așa e! De acum încolo o să fumezi liniștit acasă
povestindu-i minciuni Katrinei Hammerschmidt.
Ai aici niște țigări și o bucată de brânză cu complimente de la Kat,
și piaptănul tău e în cutia de tutun.
Pune-le sub pat, te rog.
Ascunde-le. Știi că mi-au furat ceasul.
Franz, vrei să le duci pe astea înapoi acasă?
De ce nu?
Păi, nu ai nevoie de cizme acasă.
Am putea face schimb.
- Am... - Nu! Mama mi le-a dat.
- Mi le-ai putea împrumuta mie? - Nu.
Vei fi acasă mult mai repede ca noi.
Așa e! Nu trebuie să mai aștepți mult.
Infirmier. Infirmier!
Nu vin. Niciodată nu vin.
O să aducem pe cineva.
- Va fi alfel acasă. - Când ne vom întoarce...
-.. Vom fi împreuna. - Venim și mâine.
- O să vin mâine. - Mulțumesc. Vă mulțumesc.
Mă voi întoarce.
Poate îmi găsiți și ceasul.
Așa o să facem.
Crezi că nu-mi pasă de Franz?
Binențeles că îmi pasă.
Dacă aș putea să-i salvez piciorul sau viața, mergând pe un gard de sârmă ghimpată, aș face-o.
Dar unde merge el, nu are nevoie de cizme.
Nu are nevoie de nimic.
Iar cizmele mele mă strâng. Mă strâng cu adevărat.
De ce să-i ia cizmele un blestemat de infirmier
și nu unul dintre prietenii săi.
Are dreptate, Paul.
Știu.
Foarte bine, Kemmerich.
Mi-au amputat piciorul.
Putea fi mai rău.
Wegler și-a pierdut brațul drept, ceea ce e mult mai rău.
Și-apoi, pleci acasă.
Crezi?
Bine-nțeles.
Crezi?
După ce te operează.
Eu nu cred.
Nu vorbi prostii.
Voiam să fiu pădurar cândva.
Vei fi.
Se fac acum niște picioare artificiale minunate.
Poți face orice.
Dacă îmi găsești ceasul, trimite-l acasă.
Vei merge la o casă de refacere.
Poate la cea din Klosterberg.
Iți amintești când mergeam pe acolo.
Iți amintești plopii?
Râul plin de pești?
Franz, Franz... Când mă întorc, vom merge din nou pe munte.
Poți să dai nume tuturor copacilor.
Și să-mi povestești despre ei.
Franz, nimic nu se va schimba.
Vom fi împreună din nou.
Franz? Franz.
Dă-i... Müller... cizmele... mele.
Doctore? Doctore? Unde e doctorul? Doctore!
Doctore!
Unde e doctorul? Doctore?
Doctore! Repede, Franz Kemmerich moare.
Unde e asta? Patul 36, picior amputat.
De unde să știu cine e? Am amputat cinci picioare astăzi.
Du-te tu și vezi.
Astăzi au fost șaisprezece morți, acesta ar fi al șaptesprezecelea.
Vor fi probabil vreo douăzeci pană la urmă.
Trebuie să-l ducem de aici. Avem nevoie de pat.
Așteaptă întinși pe podea afară.
Nu uita, schimbă-ți ciorapii în fiecare zi.
- Oh, mamă! - O voi face.
- Paul. - Da, doamnă Kemmerich?
Te rog, putem să vorbim un minut?
- Vreau să-mi promiți ceva. - Ce, doamnă Kemmerich?
- Ai grijă de Franz. - Bine-nțeles...
El ascultă de tine. Va face orice spui, adu-ți aminte.
Ține-l departe de pericol. Ști ce nesăbuit e el.
- Mă voi asigura că totul e în regulă. - Mulțumesc.
Dumnezeu să te binecuvânteze, Paul.
Maria, Maria.
Ai grijă de fratele tău.
Ne vedem curând. Ai grijă. La revedere, Mamă.
Haideți. Hei, scularea. Repede.
Haideți băieți! Treziți-vă!
Să mergem, Hei treziți-vă, Hai!
Haideți, Haideți, Haideți!
E frumos afară. Haideți.
Hai. Scularea. Mâncare.
Haideți.
Oh, Kat. Nu știu cum faci.
Data viitoare te iau cu mine și-am să-ți arăt cum să faci rost de mâncare.
Când n-o să mai fiu aici, îți va fi mai ușor să te descurci.
Cum n-o să mai fii aici? Tu întotdeauna ești aici.
Auzi la el 'întotdeauna' nu-i chiar așa de mult.
Oricum, mai bine înveți că să nu umbli flămând.
Deci, atenție la profesor.
Vine. Vine.
- Ce-a vrut? - Nu contează. Suntem liberi.
Timpul pentru muncă, pentru datorie. Vei fi voluntar, toți împreună, toată clasa.
Bine-nțeles. Behm, și tu.
- Nu cred că mă ia. Ochii mei. - O să te ia.
Dar nu în seara asta. În seara asta ne-mbătăm.
Iron Youth. Iron Youth.
La Max!
Cine vor fi gardienii Rin-ului
O țara mea...
Ei bine, tinerilor. Vreți să vă alăturați armatei?
Da, da!
Ei bine, și eu am fost chemat.
Tu, Himmelstoss?
Sunt în rezervă.
Himmelstoss este rezervist.
Mă duc în serviciul activ.
Himmelstoss este în serviciu activ!
Da, așa este tinerilor domni. Asta-i uniforma mea, înțelegeți?
Asta-i uniforma mea!
Așa este tinerilor domni.!.
Capetele voastre sunt umplute cu gunoi din cărți!
Cât de curând veți învăța altfel de lecții!
Dumnezeule Atotputernic, mulțumiri pentru bucatele pe care ni le-ai pus în față.
Credem în tine pentru a-i proteja pe Kaiser
și patria mama...
și pe toți soldații noștri curajoși...
și pe fiul nostru, Paul Baumer,
care a ales să-și servească patria mama...
Îți cerem protecția ta pentru Paul Baumer.
Amin.
Războiul se va termina în câteva luni.
Rușii sunt terminați, Francezii se prăbușesc,
Submarinele noastre flămânzesc Anglia.
Americanii niciodată nu vor lupta.
Victoria este în mâinile noastre.
Oh, te invidiez, Paul.
Vei mărșălui către Paris, trupe cu făclii, steaguri care flutura în vânt...
Te invidiez, Paul.?
Patrie iubită?
Cu credința și adevăr?
De-a lungul Rinului vom sta?
De veghe asupra ta de pe Rin vom sta...?
Patria o vom apăra...?
Vom fi gardienii de pe Rin.?
O Patrie iubită?
Cu credința și adevăr?
De-a lungul Rinului vom sta?
De veghe asupra ta de pe Rin vom sta...?
Patria o vom apăra. - Stai!
La stânga!
În formație de câte trei rânduri.!
Trei plutoane.
Pe loc repaus..
Domnilor, bine ați venit!
Veți fi oaspeții noștri pentru următoarele 10 săptămâni.
În aceste zece săptămâni, veți deveni soldați germani.
Veți pleca de aici pentru a merge la unitățile voastre de pe linia frontului.
Unde aveți privilegiul să serviți Kaiserul
și Patria.
Domnilor, bine ați venit!
Bună dimineața, tinerilor domni.
Mă numesc Himmelstoss.
Caporal Himmelstoss. Eu voi fi instructorul dumneavoastră.
Veți vedea că sunt un foarte bun profesor. Știți de ce?
Pentru că, ceea ce vă voi învăța eu nu veți uita niciodată.
Niciodată.
Atenție!
Pe loc repaus.
Atenție!
Pe loc repaus.
Atenție!
La dreapta!
La stânga!
La dreapta!
Înainte marș!
Stâng, sting, sting, sting, sting...
Stâng, sting, sting..
Stâng, sting, sting, înainte...
Cu ocolire la dreapta... marș!
Întoarce! Stâng, stâng, stâng! Stâng, stâng! Stop!
Atenție!
Privirea la dreapta!
Privirea 'nainte!
La dreapta!
Înainte marș!
Stâng, sting,.. Înainte!
Pe două rânduri.
Pas alergător!
Stâng, sting,.. Înainte!
Cu ocolire la dreapta... marș!
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting...
Cu ocolire la dreapta... marș!
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting...
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting,
sting, sting, sting... Culcat!
Fii gata!
Drepți!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepți!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepți!
Înainte!
Intrați în dormitoare. Inspecție în 30 minute.
Pe loc repaus.
Culcat!
Fii gata!
Drepți!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepți!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepți!
Din nou!
Hai, sus, sus, sus, sus.
Hai. Hai
Tu
Din nou!
Baumer.
Din nou!
Vei plăti pentru asta, Baumer.
Pușcă. Umple magazia.
Nu, nu, caporal!
Trebuie să fii mereu în gardă, caporal.
Atac!
Culcat.
Perioada de instrucție s-a terminat.
Sunteți soldați acum în armata imperială.
Gata să porniți la luptă pentru Kaiser și pentru patrie.
Pe front, veți înțelege valoarea și scopul
a tot ceea ce ați învățat aici,
a tot ceea ce ofițerii vostrii v-au arătat.
Metodele lor au fost câteodată mai aspre,
dar mulțumită lor ați putut fi capabili
să puteți învăța ceea ce trebuia învățat.
V-au învățat să fiți soldați.
Să fiți soldați în serviciul atotputernicului Dumnezeu,
al Kaiser-ului și al țării.
La dreapta!
Înainte marș!
Deschide.
Arma pe umăr!
La dreapta!
În vagoane!
Nu fumați!
Compania a 5-a, dați-vă jos! Stai așa!
Compania a 2-a. Pe aici. Coborați, pe două rânduri.
Deci... Iată-vă aici.
E un obicei să se repartizeze câte un om cu experiență, la fiecare pluton nou.
Voi sunteți noul pluton.
Eu sunt omul cu experiență.
La școala de instrucție, v-au dat o grămadă de informații,
Și v-au învățat ce înseamnă să fii soldat. Va trebui să vă străduiți să uitați totul.
Vă voi învăța luc... Ascultă-mă, băiete!
Vă voi învăța lucruri practice.
De exemplu cum să vă purtați în linia întâi.
Și cum să-i omorați pe franțuji.
Nu trebuie să așteptați prea mult pană vă voi boteza.
Dar mai întâi vă vom da niște mâncare, și vă vom lăsa să dormiți,
Apoi vom merge în prima patrulare.
La noapte.
Acele bubuituri profunde, ne arată că se folosește artileria grea.
Cad în spatele nostru, așa că nu vă faceți griji.
Loviturile vin mereu câte trei, și cad mereu aproape împreuna.
Ai cinci până la zece secunde între fiecare salvă pentru a ajunge acolo unde vrei să te adăpostești.
Poți auzi venind un zgomot prelung, asta e un lucru bun.
La fel ca un mortier.
Dar cel mai periculos zgomot pe care trebuie să-l auzi este " eeee! "
bâzâie ca un țânțar.
Acestea sunt chestii mici pe care ei le numesc tăietoarele daisy.
Ai doar trei secunde înainte de a fi lovit.
Nu așteptați pentru nici un motiv!
Până aici, veți învăța să aveți încredere în instinctul de animal.
Înțelegeți!
Așa că... Nu așteptați. Mișcare. Atunci când auziți ceva, orice.. bubuituri, șuieraturi lasa ce ai de făcut și...
Lovește solul - repede
- Înțelegeți! - Da domnule.
În regulă, băieți. O să fie niște focuri de artificii.
Franțujii vor să vă spună bun venit.
Stați doar aproape de Kat,
și mișcați-vă când vă spun eu să vă mișcați.
Ascundeți-vă! Plecați din drum! Repede, repede!
Culcat! Plecați de pe drum.
Ascundeți-vă! Plecați de pe drum.
Împușcați caii răniți!
Împușcați-i!
Împușcați-i, n-auziți?
Împușcați-i!
Hei! Ești nebun? Vrei să omori pe cineva?
Culcat.
De ce? Ce v-au făcut ei? Nu v-au făcut nimic.
E greșit să folosești cai. Să ucizi cai e greșit.
În regulă băieți. Cu voi francezii sunt terminați.
Haideți, să mergem, băieți.
Ridicați-vă.
Sus. Haideți, băieți.
Toată lumea-i aici?
Adunați-vă, băieți.
Gustul realității. O să vă obișnuiți.
Sunteți gata?
În regulă.
Da, sunteți aproape gata să deveniți soldați acum.
Stați lângă Kat și va fi totul bine.
'Suntem pe front de aproape un an. Suntem soldați acum.
'Știm acum locul bine.
'Suntem acasă.
'Numai Kemmerich e mort, dar tot auzim despre alții din clasa noastră,
'morți, răniți.
'Intodeauna, ne agățăm fiecare de o șansă de supraviețuire.
'Dacă răsună o împușcătură, toți suntem cu capetele 'plecate,
'pentru că nu se știe niciodată unde va cădea.'
'Poți fi sfâșiat în bucăți în explozia unei bombe,
'sau poți supraviețui zece ore rănit în câmp deschis.
'Bine-nțeles, fiecare soldat crede în șansa lui de supraviețuire.
'Dar nici un soldat nu are o mie de șanse.
Aruncătorul de flăcări. O nouă invenție
La lista de modalități de a ne ucide între noi,
cele mai deștepte minți din lume
au adăugat acest miracol modern de ingeniozitate industrială
lncinerare.
'Chiar și șobolanii de aici sunt mai grași decât ceilalți.
'Noi le spunem șobolani cadavre..
'Au fețe îngrozitoare, și chiar cu stomacul gol,
'te ia cu greață când le vezi coada lungă și goală.
'Momeala e pâinea, atât de infectă încât nu se poate mânca.
'Acești șobolani sunt atât de obraznici, încât dacă ne strângem grămadă,
'Se plimba printre noi și-atunci încercăm să-i lovim.
'E o modalitate de a mai trece vremea.'
Măștile de gaze. Măștile de gaze.
'Gazul, cea mai temută, și cea mai perfidă arma.
'Nu pot să uit acea priveliște îngrozitoare din spital.
'Un pacient sufocat cu gaz,
'scuipandu-și afară plămânii arși.
'E mai bine să îți încerci șansele în câmp deschis
'decat să stai în gropi unde vaporii de gaz se așează.'
'Noii recruți, mai mult ne fac probleme decât să fie folositori.
'Mor cam între cinci și zece din fiecare nou pluton.
'Și sunt uciși ușor pentru că sunt lipsiți de experiență.
'Nu știu nimic și mor ca muștele.
Nu, nu!
Prinde-l.
Dă-mi o pușcă... Dă-mi o pușcă!
Kat, așteaptă!
Un copilaș.
Doar un copilaș
Atenție la sârma.
Sunt pregătiți pe poziții.
- Alături? - Da, domnule.
'Cat să fii trecut?
'săptămani, luni, ani?
Numai zile.
'Ieri eram în bătaia puștii. Astăzi ne odihnim.
'Maine mergem din nou în tranșee.'
Băieți, băieți, veniți încoace!
Voi mergeți pe acolo.
Voi pe aici. Pe aici.
Ușor, ușor!
Înconjurați-le, înconjurați-le!
Repede, o să scape. Prinde-o, prinde-o!
Prinde-o!
Au scăpat.
Cineva să mănânce ficatul. Eu sunt la regim.
Bătrâna mea nevastă pune o grămada de condimente: basil, paprikă...
iar umplutura e ceva foarte special.
După toate aprecierile...
Un adevărat festin. Mă simt ca un rege.
Eh, nu-i rău, nu-i rău.
După cum am spus, nu-i un războiaș așa de rău.
Nu mi-ai răspuns niciodată la întrebare, Joseph.
Ce întrebare?
- Ce faci după ce toate astea se termină.
Ce vom face toți, ne îmbătăm?
Asta e răspunsul cel mai inteligent pe care l-am auzit până acum...
Bine-nțeles că o să se-mbete.
Atunci va fi acasă și mama și alte alea...
Ce altceva?
Spune-i, Joseph. Nu-ți fie rușine.
Nu mi-e rușine.
Merge la școala teologică vrea să ajungă preot.
Un an pe front și nu s-a schimbat nimic în legătură cu asta?
Dumnezeu e tot în cer?
Nimic nu va schimba asta.
- Și tu, Müller? - Voi fi un inginer.
Asta e tot ce mi-am dorit vreodată să fiu. Sunt unul dintre cei norocoși.
- De ce? - Întotdeauna am știut ce am vrut să fac.
Ca și Behm.
La fel ca fermierul. Eh?
Înapoi direct la recoltă, Detering?
Înapoi la caii mei și oile mele! Și recolta.
Și la nevastă.
Ce vei face, Tjaden?
Asigurați-vă că Himmelstoss nu este pe lângă mine.
Știu ce vreau.
Știm cu toții ce vrei.
Vreau să se dezbrace fiecare domnișoară de aici, până la Rin.
Vorbim despre o viitoare cariera, Leer.
Am pe deplin intenția de a face o carieră din hobby-ul meu pe tot parcursul vieții.
Voi deveni primul profesor de plăceri din lume.
Dar tu? Înapoi la masa de pantofar?
Și la copii.
Cați ai?
Mai bine nu întreba. Bine că sunt pantofar,
Aș da faliment numai cumpărând papuci.
Dar tu, Westus?
Un pat de puf.
Da. și o fată grasă.
Nu voi ieși din camera o săptămână!
Întrebarea este, ce vei face pentru un trai mai bun?
Mm?
Știi ce? Cred că voi rămâne în armată.
- Ești nebun? - Ei bine, în timp de pace mâncarea e bună,
dormi într-un pat și în fiecare săptămână ai lenjerie curată.
Seara, ești liber, te duci la Berărie.
Este o viața mult mai bună decât la săpat de turbă.
Mult mai bună...
Sicrie. O încărcătură mai mare ca de obicei.
Asta înseamnă o ofensivă mai mare?
Ce amabili sunt cei de la cartierul general.
Chiar ne trimit obiecte pentru a le umple (sicrie).
Haideți, coborâți!
Ridică-l!
Cu grijă, cu grijă.
Cați ani ai?
Șaisprezece.
La anul, direct din leagăn.
- Tu ai crestat baioneta asta? - Da, domnule.
Cine te-a învățat?
- La școala de instrucție... - Școala de instrucție, eh?
Băiete, dacă inamicul te prinde cu asta... nu te omoară,
Iți scoate ochii afară din orbite pe care le umple cu rumeguș...
Nimeni nu mai folosește așa ceva.
E o înțelegere reciprocă, de ambele părți.
N-am știut.
- Prima dată pe front? - Da, domnule.
Nu mă domni. Sunt soldat.
Îmi pare rău, m-am gândit...
Nu gândi. Ascultă numai.
Da, domnule.
Cazmaua e mai bună.
Dacă lovești un om sub bărbie, îi tai capul.
E și o bună măciucă.
Pentru că e grea.
Lovește între gât și umăr. Chiar aici. Îl despici în două.
- Sfânta fecioară! - E și curat.
Baioneta se poate înțepeni între coaste, Trebuie să-l împingi ca s-o poți scoate.
Timpul trece, ești ca și mort.
Înțelegi?
Și acum, unde-i conducătorul de pluton?
Caporal Himmelstoss a spus că ne întâlnim aici.
Ah.
Ce caporal?
Himmelstoss.
- De la școala de instrucție din Oldenberg? - Da, domnule.
Nu-mi vine să cred!
Răzbunarea e a mea!
Cum de a plecat de pe terenul său de joacă și Să nu-mi spui că s-a oferit voluntar!
Nu, domnule. A intrat în niște belele.
A cam exagerat cu doi soldați pe terenul cu noroi. Știți terenul?
Știm noi despre terenul cu noroi?
A mers prea departe. Aproape i-a omorât.
N-a observat că fiul judecătorului îi privește.
Și, l-au trimis aici. Nu și-a dat seama că se distruge singur?
A mers prea departe.
O doamne. De abia aștept.
Ei, bine. Uite cine-i aici.
La o parte!
Ei bine, ne întâlnim din nou.
Kropp, nu-i așa? Vă amintiți de mine, Caporal Himmelstoss.
Müller, ești și tu aici? Oh, da, îmi amintesc foarte bine de tine.
Leer, Behm, Baumer... Baumer.
Memoria mea e la fel de bună!
V-am spus că n-o să uitați niciodată ce v-am învățat.
Ați reușit să rămâneți în viață.
Nu și Kemmerich.
Kemmerich? Nu-mi amintesc de Kemmerich.
Restul văd că v-ați învățat bine lecția.
Uite o lecție pentru tine Himmelstoss! Acum suntem pe front...
Nu te întoarce niciodată cu spatele!
Ce-ai spus?
Deci acesta e marele Caporal Himmelstoss?
Dar tu cine ești?
Te-am întrebat ceva, soldat.
Himmelstoss. E o latrină mai jos pe drum.
De ce nu faci un salt?
Tu realizezi că vorbești cu un ofițer superior?
Vrei să ajungi la curtea marțială?
Stai în poziție de drepți,
când un ofițer superior vorbește cu tine.
Cu toții!
Pluton, atenție!
La dreapta.
Cu ocolire la dreapta, înainte... marș.
Stâng, stâng, stâng, stâng.
Stâng, stâng, stâng, stâng, stâng, stâng.
Ele sunt bune pentru noi. Ne-au adus delicioasa brânza edamer.
Mâncam și bem, desigur, dar fără să fim mulțumiți de asta.
Pentru că întotdeauna ne hrănesc așa înainte de a ne trimite în iad.
Kat și-a pierdut bună dispoziție
Când el miroase brânza, miroase a necaz
și bineînțeles ca necazul vine
Ușurel, băiete, ușurel. O să fie în regulă.
Ah, vezi cum explodează? Boom, imediat.
Vrei să omori franțuji cu asta?
Dă-mi-o mie când termini, vreau să-mi lustruiesc cizmele.
O să fie bine băiete.
O să te obișnuiești.
Intodeauna fac așa înainte de o mare ofensivă.
Ideea e să nu ne lase să dormim.
Huh, după care vor ataca,
iar noi nu vom fi în stare să ripostăm pentru că suntem prea obosiți.
Două zile și două nopți. Cât mai durează?
Nu prea mult, nu mult.
De ce nu se opresc?
Unde mergi?
Mă întorc... într-un minut.
Nu, stai liniștit. Așteaptă. O să se termine curând. Haide, stai jos și liniștește-te.
Lasă-mă. Trebuie să plec.
Stai jos și calmează-te.
Și acum, mergi și stai jos. Vezi cum te porți. Liniște!
Liniște...
La atac!
Haideți, să mergem. Haideți... haideți!
'Nu stăm prea mult, așteptând să fim uciși.
'Distrugem și omoram ca să ne salvăm viețile și să ne răzbunăm.
'Cand le vedem fețele, devenim bestii sălbatice.
'Ne transformăm în asasini și ucigași.
'Și Dumnezeu știe în ce altceva.
'Dacă propriul tată ar veni cu ei,
'N-am ezita să aruncăm în el cu o bombă.
Înainte! Foc!
Ce dracu-i asta?
Haideți, să mergem. Haideți, toți.
Haideți, mișcați. Și tu soldat.
Să mergem, haide, haide. Haide, haide.
Ce se întâmplă acolo?
Haideți!
'Cat să fii trecut? Zile, săptămâni, luni, ani?
'Atac, contraatac. Și par înfipte în țărână.
'Iarnă, vară... zilele sunt fierbinți, iar morții sunt ne-ngropați.
'Obuzele îi vor îngropa.
'Dar când suflă vântul, aduce miros de sânge,
'greu și dulce.'
Nu, shh... shh...
Shh! Shh!
Nu, nu...
Nu, shh. "Vreau"...
"Vreau"... ajutor... Vreau să te ajut.
Ohh!
N-am vrut să te omor.
Dar ai sărit aici așa.
Tu ce-ai fi făcut? E...
Nu ne-am întâlnit niciodată așa,
față în față.
Ți-am văzut doar pușca...
baionetă...
grenadele.
Dacă toate astea nu ar fi fost...
am fi putut fi frați.
Dar ei nu ne-ar fi lăsat niciodată să știm, nu-i așa?
Nu ne-ar fi lăsat niciodată.
Avem mame...
tați...
aceeași...
frică de moarte.
Aceeași...
durere.
Același...
totul.
Totul.
Iartă-mă, frate.
Aș putea scrie... familiei tale.
Da...
Da, o să scriu!
'Gerard Duval, zețar.
'L-am ucis pe Gerard Duval tipograful.'
Batalion, atenție!
Prezentați arm'!
Privirea la stânga!
Comandant de batalion, domnule.
Maiestate, am onoarea să vă aduc salutul
Batalionului 150 infanterie.
Maiestate, Soldat Bernard.
Maiestate, Soldat Langer.
Maiestate, Caporal Himmelstoss.
Batalion! Pe loc repaus!
Ofițeri, ofițeri-delegați, voluntari.
Toți cei care au obținut astăzi decorații,
Au participat la acțiuni în sprijinul cauzei noastre mărețe.
De acum înainte, Germania așteaptă de la fiecare dintre voi, să le urmați exemplul.
Începând de azi, Kaiser-ul vostru vă îndeamnă să aspirați cu toții la o astfel de putere,
la o astfel de vitejie, la o astfel de supunere, pentru Dumnezeu și pentru țară.
Dacă faceți asta, soldații mei
Cu siguranță veți purta toți într-o zi o medalie
pusă în piept chiar de către Kaiser.
V-ați făcut cu toții datoria ca niște nobili luptători germani.
Ați arătat lumii forța voastră.
I-ați umplut de frică pe dușmani.
Cu ajutorul lui Dumnezeu, veți aduce o glorioasă victorie națiunii noastre.
Kaiser! Abia aștept să-i spun tatălui meu.
Oh da? Ce o să-i spui?
O să-i spun că l-am văzut pe Kaiser!
Fii serios - nu o să creadă asta.
- Părea un om foarte frumos. - Da, într-adevăr frumos.
Crezi că e adevărat că l-au forțat să intre în acest război?
- N-aș spune asta. - De ce nu?
Este vina generalilor, el a trebuit să spună da.
- Deci, generalii au început războiul? - Generalii francezi, da...
Generalii francezi le-au spus Kaiserului că trebuie să avem un război?
Nu, nu înțelegi...
Fiți atenți cu aceste uniforme, băieți.
Trebuie să fie transmise la următoarea grămadă de eroi
care sunt decorați de către Kaiser.
Kat, de ce crezi că suntem în acest război?
- Pentru a ne apăra Patria. (Fatherland) - Dar francezii pentru ce luptă?
Pentru a-și apăra Patria. (Motherland)
Și cine are dreptate?
Cine câștigă!
Asta nu e foarte patriotic.
- Nu foarte ce? - Patriotic.
Poate nu. Poate nu e foarte patriotic să-ți folosești capul.
Poate că adevăratul patriot își pleacă capul și executa ordinele cu sufletul la gură...
- Și primește o medalie pentru asta. - La fel ca Himmelstoss?
Vă puteți imagina ca acest mic păun obține o medalie?
De la Kaiser?
Fii corect, a meritat.
El se comporta ca un adevărat soldat german.
El a fugit înainte, când i s-a ordonat să avanseze
Și a fugit înapoi când i s-a ordonat să se retragă.
Singurul lucru pe care nu l-a făcut ca un soldat german... a fost să moară.
Crezi că pentru asta merită să lupți? Doar ca să mori?
Ei bine, tu știi pentru ce ne luptăm?
Știe cineva pentru ce ne luptăm?
Pentru Kaiser?
Poate dacă ar fi rămas în prim plan nu ar fi fost nici un război.
Caporal.
Vino aici.
Stai jos.
Ascultă, țara noastră a fost insultata din cauza asta a început războiul.
" țara lor a insultat-o pe a noastră "? Nu înțeleg.
Un munte din Franța a insultat un munte din Germania?
Înțelegi ce vreau să spun.
- O țară o ofensează pe cealaltă. - Atunci ce fac eu aici?
Nu am fost jignit.
Cum aș putea fi jignit? Nu am fost înainte niciodată în Franța.
În toată viața mea am cunoscut numai o mâna de francezi.
Păreau în regulă cu mine. Umani, oameni.
Să-ți spun, singurul motiv pentru care ne luptam în acest război
se datorează faptului că este util cuiva.
Hm? Dar cui?
Nu pentru mine.
Lasă-mă să-ți spun ceva - despre acei generali.
Ei primesc ceva din toate astea.
Ce primesc?
Celebritate!
Hei, a auzit cineva vreodată de Vitry-les-Bois?
Este un produs de patiserie francez!
Este un sat francez ocupat și noi toți mergem acolo.
- Pentru ce? - Pentru o permisie de șapte zile!
Ai văzut vreodată asemenea fată frumoasă ca aceasta.
Niciodată.
Câți ani crezi că are?
21, 22.
Oh nu. Nu cred că ar fi mai mare decât noi.
Aș spune... 17, cel mult.
Oh, e atât de curată.
De ce nu? Pun pariu că face baie în fiecare zi.
Mm, de două ori. De trei ori pe zi.
Nu are murdărie sub unghii.
Cum poate să poarte pantofi de genul ăsta?
- Și pantalonii albi! - Nu am!
Am o pereche de genul ăsta acasă.
Ar fi frumos, nu-i așa, Albert?
Poate am putea merge la stația de deparazitare.
De ce? Vei fi acoperit din nou în jumătate de oră.
Mă simt atât de murdar.
Hei! Ia-ți mâinile de pe ea, e a mea!
Vai!
Care sunt acei Krauts murdari care te-au mințit, dragă?
Haide, shutzy, aruncă-te în brațele mele.
Știi, ea seamănă mult cu prima fată pe care am avut-o.
Olga.
Olga, mica mea văcuța.
Haide, n-ai avut ceva de genul ăsta.
Oh nu?
Ne vedem mai târziu.
- Unde te duci? - Să mă spăl..
Ce e în neregulă cu acest sărut?
O să ne ia săptămâni să ajungem la piele.
- Poți să-mi dai o bucată de săpun! - Cum e apă?
Minunată! Hai intră!
Hei! Uite acolo!
"Hello! Bonjour, bonjour! Plăcut! Plăcut!"
Cineva să facă ceva! Nu le lăsați să plece!
"Alo, Mademoiselles! Alo, Mademoiselles!"
"Prieten!, prieteni, domnișoarelor!"
Un minut, domnișoara!
- Stai, te rog!. - Spune-le să vină încoace.
Er, da, er... domnișoară, veniți pe malul ăsta, da?
Veniți, vă rog.
- Întreabă-le ce fac la noapte. - Nu le lăsa să plece!
Vrem să vorbim cu voi, da?
- Spune-le că vrem să vorbim. - Să vorbim?!
- Vorbiți, domnișoarelor! - Hei! Hei, așteptați un minut!
Spune-le... domnișoarelor!
Veniți aici, "da"?
Nu vă duceți încolo, veniți aici.
Domnișoare, iubire, da?
Veniți pe malul ăsta, avem iubire, da?
Da!, Da!
- Nu plecați! - Yoo-hoo!
Domnișoară, pâine, da? Vrei pâine?
Privește!
Yum-yum-yum-yum-yum, da? Pâine!
Veniți pe malul ăsta, da?
Voi!
Veniți!
Aici!
Acum!
Da!, Da!
- Ce a spus ea? - Vor să vină pe malul nostru. Nu...
- Nu se poate! - Nu, nu putem!
Nu putem! Avem gărzi, santinele, înțelegi? Ceas.
Noi nu putem, ei sunt acolo în aval.
În seara asta!.
Veți veni!
Acolo!
Casa noastră!
Vor să mergem la ele deseară!
Da! Cu ceva de mâncare, da?
- Cu ceva de mâncare! - La casa ei!
Casa!
- "Bună ziua! Bună ziua! Bună ziua!" - La revedere!
Bea, Tjaden
E ghinion, noi suntem patru iar ele numai trei.
Mm-hmm... Ghinion.
Înțelegi, nu-i drept față de fete.
Bea, Tjaden. Cât de des poți tu să bei vin franțuzesc?
Nu-i drept față de fete... Nu.
Unul dintre noi trebuie să facă sacrificiul suprem.
Mmm?
Pană la fund, Tjaden, ai rămas în urmă.
Poate ar trebui să tragem la sorți?
Ai pierdut.
"- Bună seara. - Bună seara."
Arată bine. Fiecare o ia pe cea din fața lui, nu?
Eu sunt cu totul de acord.
Iți place a ta, Albert?
Da.
Paul?
Dar tu ești alb ca zăpada, cred.
Aaa...
Mă întreb, ești bun la pat?
"Da"!
"Micul meu soldat".
Vino. Vino.
Nu, nu. Aici.
"- Câți ani ai tu"? - Eh?
- "Ton age"? - Nu...
- "- Câți ani ai tu"? - Oh! Am 19.
19...
19... Oh!
"25 de ani? Serios? - Nu exagerezi"
Camera se întuneca și se dizolvă în penumbră
și numai fața ei în apropierea mea este clară.
Fața ei o ating cu o sensibilitate care iese din noapte...
și mă las cuprins de brațele ei voluptoase.
Război și teroare,
și decadentă,
pentru a trezi tinerețea și fericirea.
Atenție! Atenție! Adăpostiți-vă!
Hai vino! Vino, Albert!
- Piciorul meu! - Haide, Albert! Sus! Sus!
Haideți, băieți, încă puțin.
Jos! Rămâneți la pământ!
Mă-ntorc îndată!
Hei!
Ușor!
Paul!
Ai grijă!
Kat.
Kat!
Kat, haide!
- În regulă. - Ușor, ușor.
- De la Kat. - Ce e?
- E o călătorie lungă. O să-ți fie foame! - Oh, pâine și brânza.
Ar putea face rost și de homari în mijlocul deșertului!
La revedere.
Ai grijă, Paul.
'Albert și cu mine suntem într-un spital catolic.
'Asta e un dram de noroc. 'Surorile catolice sunt vestite...
pentru bună îngrijire și mâncare pe care o oferă.
'Am mers cu trenul toată noaptea trecută și nimeni nu a reușit să doarmă.
- Îl vedem pentru ultima oară. - De ce?
I-au luat hainele, asta înseamnă... că l-au dus la Camera Morții.
"Camera morții".?
Ce e Camera Morții?
Camera unde se moare oricum, vrei să-i spui.
E o mică încăpere la subsol.
Oricine merge acolo, poate să spună la revedere lume, viață...
E mai comod așa. E chiar lângă morgă.
Nici unul nu se mai întoarce de acolo.
'Paturile se golesc repede, și noii ocupanți își iau locurile.
'Lui Albert nu-i merge prea bine. Are dureri mari.
'Noapea trecută unul dintre pacienți s-a trezit cu o hemoragie severă.
'A fost semiconștient toată ziua. 'Doctorul l-a vizitat foarte des.
Nu vreau să merg! Nu! Nu!
Te ducem în camera de bandajare.
Nu vreu să merg în Camera Morții! Vreau să stau aici... Să stau aici.
Dar mergem în camera de bandajare.
Atunci de ce-i luați tunica?
- Mă întorc. Nu voi muri! - De ce-i luați tunica?
Mă întorc! Nu voi muri! Mă întorc!
Mincinoșilor!
Mint.
Mincinoși!
Mă întorc! Mă întorc! Nu voi muri!...
Învăț să merg din nou dar întotdeauna pe coridor.
Nu pot suporta privirea lui Albert dacă m-aș muta din cameră.
Are înfățișare ciudată. Știu de ce este așa pentru că îl cunosc pe Albert.
Este supărat și invidios ca eu sunt mai bine și el nu este.
Și știu că are o vină teribilă ca se simte gelos pe mine.
Îl cunosc pe Albert.
Întotdeauna a fost cel mai bun prieten al meu.
Am ajungs să cunosc acest spital foarte bine,
unde sunt cazurile pentru abdomen și spate...
pentru rănile la cap și amputări duble...
pentru rănile maxilarului, rănile testiculelor, cazurile de inhalare de gaz,
rănile ochiului...
rănile pulmonare și rănile intestinului...
Și acesta este doar un spital. O singură locație.
Există mii în Germania.
Câte mii sunt dincolo, în Franța? În Rusia?
În Anglia?
Cât de lipsit de sens este tot ceea ce poate vreodată să fie scris despre război,
atunci când acesta este posibil?
Cultura de o mie de ani nu a putut preveni acest flux de sânge
revărsat.
Un singur spital arata ce înseamnă războiul.
Oprește-te!
Oprește-te! Termină! Infirmier!
Să vină infirmierul! Doctore!
Infirmier! Infirmier!
Încearcă să se sinucidă cu o furculiță!
De ce nu l-ai lăsat în pace?
Te descurci foarte bine, Paul.
Curând vei lăsa și bastonul.
- Soră. - Da?
Sunt îngrijorat pentru prietenul meu.
Eu cred... că recuperarea lui decurge cu bine.
Mă îngrijorează.
De la operație...
Ceva nu e în regulă cu el. Nu s-a mai răstit niciodată la mine pană acum.
Există întotdeauna o astfel de reacție după o amputare.
Întotdeauna!
Acum, lasă îngrijorarea.
Albert va trece peste asta.
Du-te și spune-i veștile bune.
Asta o să-l înveselească.
Albert?
Cum te simți?
Albert, mi-au dat 16 zile liber. Permisie de convalescență.
Mă întorc acasă.
Și pe tine te trimit acasă. Foarte curând.
Baumer! Hei, Baumer. Sunt eu, M-am întors.
- Franz! - Nu ți-am spus că vin înapoi?
- Nu-mi vine să cred. - Camera Morții, Sala de mese.
Ce naiba... au de vorbit?
Bătrâna Moarte nu m-a prins.
Am scăpat!
A spus că se va întoarce.
Nu-i așa?
Albert, pot să-ți aduc ceva?
O armă.
O ce?
Vrei să-mi aduci ceva? Adu-mi o armă.
- Îmi aduci sau nu? - Nu! Nu vorbi prostii!
Nu, tu vorbești prostii.
Albert...
Îmi pare rău.
Paul?
Paul! De ce nu ne-ai anunțat că sosești?
Mamă. Mamă!
Paul? Vino sus.
Dă-mi batista ta.
Cum se simte?
E în pat.
E bolnavă, Paul.
Ce are?
Nu știm.
Dar... Dr. Bradermeier crede... e probabil din nou cancer.
Mulțumesc doamne.
Oh, mulțumesc doamne.
Mulțumesc doamne.
Ești rănit, Paul?
Nu... Nu, Sunt în permisie.
- Oh, Paul. - Cum te simți?
Cred că o să mă ridic puțin astăzi din pat, cred...
Bine.
Trebuia să fi știut când vii.
Ernst face prăjiturile tale preferate de cartofi.
Și am o sticlă de gem de afine pentru tine.
- Îți place asta, nu-i așa? - Da, nu le-am gustat demult.
Unde e tata?
La fabrica de sulf.
Lucrează ore suplimentare.
Paul al meu.
Uite.
Pâine.
Și brânză și... unt!
Ai avut mâncare suficientă pe unde ai umblat?
Nu întotdeauna, dar ne-am descurcat.
E rău pe acolo.
Nu.
Nu chiar așa de rău.
Heinrich Bradermeier a fost aici
și a spus că e groaznic acolo, atacurile cu gaze
și tot feluri de lucruri rele.
Sunt doar povești.
Doar povești.
Uită-te la mine, sunt bine și în formă,
Nu-i așa?
Da.
Intradevar...
Tot nu înțeleg de ce a trebuit să-ți scoți uniforma.
E mai confortabil așa, tată, asta e tot.
Dar vreau... să-l arăt pe soldatul nostru,
prietenilor la "Max".
Arăți bine Paul, războiul ți-a prins bine.
Se poate, într-un fel.
- Ia o țigară. - Nu, mulțumesc.
Dacă ești destul de mare ca să omori francezi, poți să și fumezi.
Hâns, încă o bere pentru tânărul nostru războinic.
Cum e atmosfera pe acolo? Excelentă, nu?
Cred și eu!.. Ce avem de făcut e să-i terminăm pe "broscari" odată pentru totdeauna.
Inamicul are multe rezerve, domnule Hollerstein.
Războiul e puțin diferit față de ceea ce crede majoritatea.
Tu ești în mijlocul acțiunii, voi vedeți doar un sector,
Câteodată pierdeți din vedere imaginea de ansamblu.
Lucrul cel mai important e spargerea frontului, aici în Flandra.
Aici sunt francezii, aici noi.
Ceea ce avem de făcut, e să ocolim pe la Belgieni și să pătrundem direct.
Nu e altă posibilitate.
Cum să facem asta înainte să-i batem pe linia Hindenburg?
Granițele sunt cele importante.
Greșești aici. Soldații viteji nu stau niciodată plantați la graniță ca niște gulii...
- Ei avansează. - Sunt de acord cu Ludwig.
Atacul este cheia războiului modern. Uite ce s-a întâmplat în 1870.
Prostii. Vorbim despre războiul modern, nu despre ceea ce s-a întâmplat acum 50 de ani.
Mă minți, Paul. Știu că mă minți.
Vă jur, a murit pe loc.
- Mi-ai promis că nu va fi rănit. - Doamnă Kemmerich, eu...
De ce tu ești viu și el e mort? De ce?
Cu ce drept?
Mai povestește-mi o dată.
Ai... văzut?
Da, am fost chiar lângă el.
A murit dintr-o dată. N-a suferit.
Știu că vrei să mă liniștești,
Dar nu crezi că e mai rău așa decât să-mi spui adevărul.
Vreau să știu...
Vreau adevărul!
Trebuie să-l știu!
Doamna Kemmerich, vă jur, că exact așa s-a întâmplat.
A murit imediat, n-a simțit nimic.
Fața îi era senină.
- Juri? - Da.
Pe tot ce e sacru pentru tine?
Pe tot ce e sacru pentru mine.
A murit pe loc.
Și nu te vei mai întoarce niciodată dacă acesta nu e adevărul?
Să nu mă mai întorc niciodată...
Dacă nu a murit pe loc.
Luați cu voi aceste învățături pe linia frontului
Și veți deveni niște bravi soldați în serviciul Kaiser-ului.
Sunteți liberi.
Baumer.
Paul Baumer!
Baumer!
- Ia o țigară. - Nu, mulțumesc.
Incă nu te-ai apucat Asta-i bine.
E un obicei prost dar un om trebuie să aibă și vicii.
Cum era - Numai muncă fără distracție... îți amintești?
Da...
Cum e acolo, Baumer? Cum... care e spiritul?
Excelent, nu? Excelent?
Behm e mort.
Behm?
Josef Behm.
Oh. Ști, nu cred că ar fi trebuit să fie înrolat.
Dar a fost.
Da...
Kemmerich e mort și el.
Mi s-a spus.
Și Kropp și-a pierdut un picior.
Aa... oh, Albert Kropp, da.
Nu știu despre ceilalți. Am fost separați, dar Lehr e în viață
și Müller și eu.
Mă bucur să aud asta.
Spune-le...
Spune-le că sunt mândru că i-am putut învăța să fie niște buni germani.
Să știe cum să-și facă datoria față de patrie.
Imaginează-ți cum mă face pe mine să mă simt!
Ați fost o clasă bună. Băieți buni.
Băieți buni cu toții.
- Și clasa de acum? - Lotul acesta?
Nu sunt ca voi. Defetismul i-a infectat.
N-au căpătat spiritul vostru, Baumer.
Fără "Tânărul de oțel", nu?
Mm? Ce-ai spus...?
Fără "Eroul de oțel"?
Doar băieți.
Care vor să se joace.
Să radă.
Să rămână în viață.
Doar copii.
Mamă, e târziu. Ar trebui să dormi.
Te-am trezit, dragul meu? Îmi pare rău.
O să răcești aici. Du-te la culcare.
O să am timp să dorm mai târziu.
Ești speriat?
Nu.
Vreau să-ți spun să te ferești de femeile din Franța.
Nu sunt de treabă.
Mamă, unde suntem noi nu e nici o femeie.
Să fii foarte atent, Paul.
- Da, voi fi. - Mă rog pentru tine în fiecare zi.
Știu mamă.
Poate o să-ți iei o slujbă care să nu fie așa periculoasă?
Poate o să ajung bucătar. N-ar trebui să fie așa de grea.
Așa să fie, atunci iar dacă ceilalți spun ceva...
N-o să mă deranjeze așa ceva.
Acum, trebuie să dormi, mamă. Haide.
Trebuie să te faci bine, mama, înainte să vin acasă.
Da, copilul meu.
Iar tu nu trebuie să mai îmi trimiți mâncare. Avem suficientă mâncare acolo.
O puteți folosi mult mai bine aici.
Oh, am două perechi de ciorapi pentru tine.
Numai lâna.
Îți vor ține de cald.
Nu uita să le pui în ranița ta.
Nu voi uita, mama.
Noapte bună...
Copilul meu...
'Mamă, stăteam în camera asta. Toate lucrurile mele sunt aici.
'Toate cărțile, dragele mele cărți,
'dar ele nu mai îmi vorbesc așa cum o făceau odată,
'pentru că nu mai sunt cel care am fost când am plecat de aici.
'Sunt soldat acum. Treaba mea nu e să citesc, e să ucid.
'Cunoștințele mele despre viață se limitează la moarte,
'și știu acum că n-ar fi trebuit să mă întorc.
Acolo toți sunt de aceiași părere,
că nu are rost să cauți sensul vieții
'pentru că acesta nu există.
'Colegii mei de pe front sunt singurul adevăr pe care îl cunosc.
'Ei sunt cărțile mele, familia mea, viața mea.
'Eu depind numai de ei și de nimic altceva.
'Mamă, e dureros să spun,
'dar simt acum când plec, că mă întorc la adevăratul meu cămin.'
Paul!
- Ei bine, te-ai întors, băiete. - Da, m-am întors.
Ești un prost că te-ai întors. Dar mă bucur să te văd, oricum.
Și eu mă bucur să te văd, Kat.
Sunt din ce în ce mai tineri, Paul.
Nu mai putem face nimic altceva trebuie să avem grijă numai de ei.
Hei! Bătrânul dezertor s-a întors!
- Cum a fost în permisie? - Bine. Unde e Müller?
- Când s-a întâmplat? - Săptămâna trecută.
A fost repede?
Șrapnel în stomac. A durat două ore.
Paul...
A spus că pot să le iau eu (cizmele).
La dracu!
Dacă vin mai aproape, i-am terminat.
Locotenent!... Locotenent!
Lehr! Nu, lasă-l! S-a dus! S-a dus!
Lehr! Vino 'napoi!
Doamne!
Dumnezeule! Dumnezeule! Dumnezeule!
- Gata! Atacați! - Haide-ți!
'Aducem de mâncare camarazilor.
'Nu e mult. Suntem cu toții flămânzi și obosiți.
'Suntem cu toții fără speranță. Dar războiul continuă.'
Oare de ce nu se termină?
Ah, cine știe?
Suntem terminați.
Noi murim de foame, iar ei mănâncă conserve de vită și pâine albă.
Pâinea noastră nu e altceva decât rumeguș.
Ai văzut pe cineva să nu aibă dizenterie și dureri?
Artileria arde totul.
Hainele astea sunt atât de uzate... Ha! Cai nu mai sunt!
... Porțiile de mâncare se micșorează în timp ce jumătate din oamenii noștrii mor.
Sunt prea mulți inamici asta-i tot. Prea mulți.
Prea multe arme, tancuri. Acum intră și americanii.
Arme noi, avioane, trupe proaspete.
Rămâi întins.
- Chiar la sfârșit! - Taci!
- După patru ani. - Brancardier!
- Chiar la sfârșit.
E în regulă. Rămâi culcat.
Stai liniștit, e o rană curată.
Doar stai nemișcat.
Imediat o să ajungi, într-un pat confortabil, în spital
Brancardier!
Poți să te ridici?
Poți merge?
Haide. Haide! Haide!
Trebuie să te iau în spate.
Gata? Sus.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic, băiete. Nu-i nimic.
Trebuie să ne mișcăm. Ești gata?
Da, da.
Haide.
- Poți? - O să încerc.
- Nu. - Nu, încerc.
Nu, nu poți. E în regulă.
- Ce este? - Pipa mea
Cred că mi-am pierdut pipa.
Nu-ți fă griji!
Vom găsi alta.
Aici.
Bine, Kat...
Cred că vom fi separați.
Trei ani.
Îți amintești când am venit prima dată aici?
Cât de verde am fost?
Rețineți asta. "Ține-ți capul jos."
Asta e ceea ce ai spus.
Poate... Poate că, atunci când se termină asta,
când acest război este într-adevăr terminat,
poate putem face ceva împreuna. Nu-i așa?
Nu știu ce.
Pahare de vin.
Nici măcar nu știu unde locuiești.
Trei ani, în aceleași tranșee, Și nici măcar nu-ți știu adresa.
Lasă-mă să ți-o dau pe a mea. LLasa-mă să ți-o dau ție.
Hai...
Să mergem mai departe.
- Hai. Gata? - Da.
Hai!
Nu trebuia să te spetești atât. E mort deja.
Nu.
E doar piciorul, e numai leșinat.
Haide, Kat, haide.
Povestea.
Acum zece minute.
Povesteam.
'E toamnă. Așteptăm sfârșitul.
'Așteptăm armistițiul.
'Așteptăm pacea.'
'Draga Albert, trebuie să-ți spun, că noi doi, suntem ultimii rămași în viață.
Imediat după moartea lui Kat
un glonte în cap,
'Himmelstoss a murit în aceeași zi.
'și acum Detering s-a dus...
'Cred că am început să-l pierdem pe Detering primăvara trecută,
'cand merii au început să înflorească.
'Știi expresia aceea a lui când venea primăvara.
'Acum două săptămâni, a fost lipsa la apel și apoi de negăsit.
'O săptămână mai târziu a fost prins de Poliția Militară.
'Noi doi știm unde vroia să meargă. Acasă, la seceriș.
'N-am mai auzit nimic de el. Dar știi și tu pedeapsa pentru dezertare.
'Albert, din promoția 1916,
'Din douăzeci înrolați, 13 sunt morți.
'Patru dați dispăruți.
Unul este la Spitalul de nebuni.
Tu și cu mine trăim.
Cât îmi lipsești...
ÎNALTUL COMANDAMENT GERMAN - COMUNICAT: 11 OCTOMBRIE, 1918. "NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST"
Sincronizare - Gabi Ionescu
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania