Taip, pone Bernišai, visos vietos išpirktos.
Tai - svarbiausias šio amžiaus atradimas,
ir visi nori jį pamatyti.
Taip, spaudos atstovai pakviesti.
Tai bus ypatinga diena jūsų gyvenime, pone Bernišai.
Jūs nenusivilsite. Pažadu.
Ramiai. Ramiai, vaiki.
Pavojus!
Kas neužrakino aptvaro?
-Štai tau! -Traukis!
-Štai jis! -Čiupkit jį!
DĖMESIO ELEKTRINĖ APSAUGA!
Einame pamažu.
Jokių staigių judesių.
Kas čia darosi?
Kas pasakys ponui Bernišui?
APLANKYKITE EVERESTĄ
SNIEGO VAIKIS
Atsargiai, dešinėje.
-Sveikas, gal nori pažaisti kašį? -Gal vėliau.
Antras numeris, daugiau pipiriukų.
Ne. Susitariau susitikt su Peilina, bet gal ir užsuksiu.
Būtų faina, jei ateitum!
Ji! Išeinu į darbą. Ji?
Dar miegi?
Ate. Geros dienos!
Ei!
Į ką tai panašu? Gal tu kokia garsenybė?
Kur susiruošei?
-Turiu reikalų. -Reikalų?
Kokių dar reikalų? Juk dabar - vasaros atostogos.
Aš taip pasakysiu: arba dirbi, arba atostogauji.
-Būk atsargi. -Žinoma.
-Grįžk pietums. -Pasistengsiu.
-Nesušalsi? -Aišku, kad ne.
-Jokių vaikinų. -Ką? Žinoma. Jokių vaikinų.
Gal tau reikia pinigų?
Mama. Močiute. Man viskas gerai.
Ate.
Gerai. Ate.
Kaip manai, ką ji daro visą dieną?
Atsiprašau.
Šalia!
-Kada išmoksite manęs klausyti? -Ei!
Ak, mano mažyliai! Kur pervesti pinigus?
Atleiskite. Norėčiau grynais.
Grįšime po kelių valandų.
Sveikutis, mažiau.
Tu - ne mano mama!
Džinai, gal savaitgalį būsi pas Šuą?
Ne. Išvažiuoju į Pekiną apžiūrėti mokyklos.
Ketinu stoti į mediciną.
-Kaip faina! -Į mediciną?
Geras.
Pats žinau.
Iš kur čia tas kvapas?
Atrodo taip, lyg būtų miegojusi šiukšlių konteineryje.
Asmenukė!
Prasiveržia į kairę. Į dešinę. Deda iš viršaus!
Labas, Ji.
Pažaiskime kašį. Nagi.
Nepyk, Pengai. Neturiu laiko. Pažaisk su kitais vaikais.
Vieni vaikai - per mažiukai.
Kiti - per daug gerai žaidžia.
Nagi, Ji, tu niekada su manim nebežaidi.
Pengai, šiandien aš labai pavargau.
Klausyk, pažaisk su savo pusbroliu.
Rytoj atvažiuosiu tavęs. Šviesų šou prasideda aštuntą.
Iki.
Jam pasimatymas, kaip visada.
Pala. Ji, žiūrėk.
Prasideda.
Trys, du, vienas.
Sustojam ir pasižiūrim.
Klausyk Ji, juk žinai, kad užuodžiu tave net iš čia?
Juokiasi puodas, kad katilas juodas.
Ar liko bent lašelis losjono, ar išsipurškei visą buteliuką?
O ką? Norėtum pasiskolinti?
-Abejoju, ar tau jis padėtų. -Labai juokinga.
Gal norėtumėte išspręsti ginčą krepšinio aikštelėje?
Ką tu, Pengai. Džinas susigadins šukuoseną.
Ir naujus kedus.
Šie gražuoliai - ne krepšiniui.
Pažaisime kitą kartą. Gerai, pusbroli?
Visada taip sakai.
48 patiktukai. Super!
Nepradėk.
Žinau, ką galvoji, todėl nieko nesakyk.
Jos niekada nebūna namuose.
Mam...
Tik tą ir norėjau pasakyti. Daugiau neišgirsi nė žodžio.
Tai ką? Taip nieko ir nedarysime?
Dėl jos aš viską padarysiu.
Klausyk, mes abi žinome, kaip jai sunku.
Ji ilgisi tėčio.
Mums visoms jo trūksta.
Jei būsime kantrios ir jos nespausime, tada galbūt...
Ji, ten tu? Eikš valgyti.
Užkandau pakeliui. Nesu alkana.
Valgai arba čia, arba ten, o ne pakeliui.
Aš taip pasakysiu.
Klausyk, Ji. Gal šįvakar susėskime prie stalo, kaip tikra šeima?
Šeima.
Tau reikia daugiau valgyti.
Antraip būsi tokia mažutė, kaip tavo mama.
-Ačiū, nenoriu, močiute. -Ji, palauk.
Gal po vakarienės pagrotum mums smuiku?
-Na, kaip anksčiau... -Negaliu.
Negali? Kodėl?
Nes aš...
Aš jį pardaviau.
Nepyk.
O, ne.
Aš tikrai vyksiu į šią kelionę.
Mūsų kelionė po Kiniją
Kada nors.
BERNIŠO ĮMONIŲ GRUPĖ
Nereikia, ne.
Pala. Regis, apačioje kažką pamačiau.
Nieko nėra. Skrendam toliau.
Labas, mama. Ate, močiute.
Atsiprašau.
VAISTINĖ
Bum! Nukrito kaip iš dangaus.
Ir dingo.
Gal matėte, kurion pusėn?
Ponia, juk sakiau. Dingo kaip vandenį.
Man įdomu, o kas tai buvo?
Aš jums sumokėsiu už mašinos remontą.
Mažutis atlygis už tylėjimą.
Tai - kyšis.
Močiute, tu mane išgąsdinai.
Išalkai?
Mirštu iš bado.
Palauk, kol atauš. Antraip nusideginsi liežuvį.
Vis kartoju tavo mamai, kad tau reikia pailsėti.
Pabūti namie su šeima.
Šiandien man skambino ponia Lui ir sakė, kad tu taisai jos kompiuterį.
O ponia Juan iš 4B buto sakė,
kad pažadėjai nukirpti jos pudelio nagučius.
Man patinka, kad esi darbšti.
Niekam nepatiktų tinginė anūkė.
Bet tu visuomet užsiėmusi.
Kam tau to reikia?
Man patinka būti užsiėmusiai.
Ji...
Pakalbėsime apie tai vėliau. Gerai, močiut?
Nesijaudink dėl manęs.
Klausyk, ką sako močiutė!
Ei, mažiau...
Ar mažyte.
Nori valgyti?
Garantuotai - mažius.
Nežinau, iš kur tu, bet tikrai esi iš kito pasaulio.
Lik čia, gerai?
Tavęs ieško kažkokie žmonės.
O, ne. Viskas gerai.
Labai prašau, neverk.
Pala.
Tėtis man grodavo smuiku. Mane tai nuramindavo.
Dabar geriau?
Nea.
Labanakt, miegaliau.
Pala, atpažįsti tą vietą?
Ten - tavo namai?
Namai, supranti?
Negali būti.
Gerai.
Nagi.
Padaras iš Everesto kalno.
"Nors manoma, kad tai tėra pasaka ar mitas,
"vis dėlto yra žmonių, tikinčių, kad šie padarai išties egzistuoja."
Ant mano namo stogo - sniego žmogus.
Kapitone, tu kaltas
dėl to bjauraus padaro pabėgimo.
Siųsk į paiešką visas mašinas
arba vėl grįši į darbą parduotuvėje.
Klausau, pone. Gerai.
Dėmesio visiems padaliniams. Siųskite į gatves visas mašinas.
Mūsų kelionė po Kiniją
Aš sau varinėju kamuolį, o jis ir sako: "Oho",
tada aš sakau: "Va tau ir oho".
Nori pažaisti?
Negaliu. Pažaisk su močiute.
Močiute, pažaisim kašį?
Juk žinai, kad žaidžiu tik už pinigus.
Čia kažko trūksta.
Kas per...
Pengai! Pakviesk savo pusbrolį Džiną ir sužinok, kas pavogė kondicionierių.
Greičiau! Nagi!
Ei! Ką ten darai?
Tave gali kas nors pamatyti.
Iš kur jį gavai?
Ne! Tučtuojau atiduok!
Girdi? Paleisk!
Pengai, nekalbėk nesąmonių. Kam jiems nešti jį ant stogo?
-Bičiuliai, ką čia darote? -Ei!
-Tučtuojau ją paleisk! -Nereikia! Paklausyk!
Kviečiu policiją.
-Alio? Taip... -Ne! Džinai, nereikia!
-Ant mūsų stogo - laukinis padaras. -Išjunk telefoną, Džinai!
-Nereikia, Džinai! -Taip, laukinis padaras!
Padaryk garsiau.
Taip, Hepingo kelias. Prašau, paskubėkite!
Tai - jis. Sniego žmogus. Skambink ponui Bernišui.
Džinai, ką tu padarei? Jis nekelia jokio pavojaus.
Žiūrėkit. Jis - sniego žmogus!
Super!
Ką? Ne. Sniego žmonės neegzistuoja.
O, ne! Ir vėl jie!
Slėpkis. Nagi. Greičiau! Paskubėk!
Pala. O, ne.
Ne.
Ką tu darai?
Ji!
-Jis pavogė Ji. -Pagrobė.
Bėgam, Pengai.
Ji!
Mes jų niekada nepavysim.
Labas, Džinai.
Sveikos, merginos.
Kiek tu turi panų?
Paskubėk!
Jie jau visai čia pat.
Taikinį matau.
Žmogau. Tu pataikei į Deivą.
Taip, jie paspruko.
Nepaleiskite iš akių taikinio.
Svarbu, kad jis nedingtų iš miesto.
Atsargiau!
Laikykis, Pengai.
Žiūrėk! Štai jie.
Regis, paspruko. Žiūrėk!
Iš miesto išplaukia laivas. Turi į jį spėti.
Pasiruošt.
-Štai ji! -Eina sau!
Šauk.
Ką? Ten mergaitė?
O, ne. Kaip ji nuo jo nulips?
-Pala. Kiek dabar valandų? -Aštuonios. O ką?
Šviesų šou!
Nagi, Ji.
-Kur jie? -Paspruko.
Supratau. Jie paspruko. Man - šakės.
Tik nepradėk.
Ko stovi? Ieškok!
Štai jie. Eime, Pengai.
Tenai. Į tą laivą.
Šok į laivą. Kai išlipsi iš laivo, nesustok.
Nesustok, kol nepasieksi savo kalno. Kol nepasieksi namų.
Supranti? Namų.
Nagi. Paskubėk!
Slėpkis!
Ji!
Ji, tau viskas gerai?
O, ne!
O, ne, Ji. Nedrįsk.
Ji!
Aš su tavim, gerai?
Everestai?
Ji?
Ji, gal iš proto išsikraustei?
-Palaukit manęs! -Pengai? Pengai! Ne!
O, ne!
Pengai! Aš pažadėjau tave prižiūrėti!
Tavo mama mane nudės!
Mano bačiukai.
O, ne. Tau čia juokinga?
Bent įsivaizduoji, kiek jie kainavo?
Ką tu sau galvojai, Ji? Vienos bėdos per tave.
Aš ant tavęs žiauriai pykstu.
Žinai, ką? Net nenoriu su tavim kalbėti.
Tiesiog siuntu ant tavęs!
Pristatymas - po savaitės, kapitone.
Kaip aš įrodysiu, kad sniego žmonės egzistuoja,
jei neturiu sniego žmogaus?
Nieko nenoriu girdėti. Marš iš čia.
Daktare Zara, ką man daryti?
Susirinks mokslininkai, spaudos atstovai.
Visas pasaulis laukia šio pristatymo.
Pone Bernišai,
per šitiek metų jūs surinkote daugybę retų egzotinių gyvūnų.
Štai, pavyzdžiui, šios gyvatės.
Jūs - vienintelis pasaulyje,
turintis retų aikčiojančių gyvačių jauniklių vadą.
Nekaišiokit galvų!
Lįskit atgal, bjaurybės.
Pone, prašyčiau. Šie padarai nusipelno pagarbos.
Iš jų išeitų neblogas diržas.
Pone Bernišai, tai - vienetinės gyvatės.
Vienetinis diržas iš vienetinių gyvačių.
Diržas, kuris privers kitus aikčioti. Ar man jo reikia? Dar nežinau.
Išvežkite jas.
Pala, kiek čia turi būti gyvačių?
O ką?
Pažadėjome pristatyti sniego žmogų, niekas kitas čia netiks!
Niekas!
Man nesvarbu, ar tas sniego žmogus - gyvas, ar miręs. Jis turi būti čia.
Tavo smiltpelė mane išgąsdino.
Tai - šoklys.
Kunigaikštienė yra albinosas šoklys, beje, irgi vienetinis.
Pone, mano, zoologės, gyvenimo tikslas -
užtikrinti visų gyvūnų apsaugą,
visų pirma - retų ir egzotinių.
Tik dėl šios priežasties sutikau surasti jums sniego žmogų.
Ir suradai.
Dvi dienas mes jį turėjome.
Negaliu pasirodyti tame pristatyme tuščiomis rankomis.
Nenoriu dar kartą tapti pajuokos objektu.
Ne, ne ir dar kartą ne!
Yra žinių, pone Bernišai.
Susikrovei daiktus?
Uosto darbininkas matė, kaip vakar padaras ir keli vaikai įšoko į laivą.
Daktare Zara, esi geriausia šios srities specialistė.
-Maldauju, sugrąžink jį. -Su viena sąlyga.
Mes jums sugrąžinsime sniego žmogų gyvą ir sveiką.
Pažadėkite man, kad nepadarysite jam nieko blogo.
Gerai. Sutinku.
Kapitone, kur tas laivas išplaukė?
Taip, mama. Pekinas - labai gražus.
Tvarkingi bendrabučiai.
-Pengas? A, Pengas... -Tik pažiūrėk, kokie dantys.
Pengui viskas gerai.
Ei.
Ji irgi čia.
Taip.
Nori apžiūrėti universitetą.
Limonadas? Jėga!
Man mama neleidžia jo gerti.
Gaudyk!
Everestai, ateik čia.
Kiek dar užtruksime?
Atsiprašau! Netikęs kavinės maistas.
Turiu eiti, mama. Iki.
Negaliu patikėti, kad privertei mane meluoti mamai!
Man čia patinka!
Everestai, žiūrėk.
Pirma apeini Geltonąjį kalną.
Tada pasieki Jangdzės upę,
kuri nuves tave iki Himalajų
ir galiausiai - iki Everesto kalno.
Taip tu pasieksi savo namus.
Minutėlę.
Everesto kalnas? Ne. Jis už šimtų kilometrų.
Jei tiksliau - už tūkstančių.
Tikiuosi, jam pavyks.
Regis, jis - ne žioplas.
Oho, kiek čia žmonių.
-Sveikučiai! -Pengai, nesirodyk!
Nereikia, kad mus kas nors pamatytų.
Pala, kur mes važiuojame?
Kažkur iš uosto.
Ką?
Ne!
Niekada nesu buvusi už miesto.
Negaliu patikėti, kaip čia gražu.
Negaliu patikėti, kad 24 val. nesu nieko turėjęs burnoje.
Mirštu iš bado.
Man reikia į tuliką.
Pakentėk.
O, ne. Ir jam reikia į tuliką.
-Išleiskite mane iš čia! -Neiškentėsiu!
Iš kelio!
Aš nespėsiu!
Mano galva.
-Viskas gerai. -Puiku.
Nagi.
Keli procentai. Užteks.
-Kam užteks? -Kad nupirkčiau bilietus namo.
Klausyk, kitas laivas išplaukia apie penktą,
tikėkimės, kad iki to laiko jau būsime uoste.
Pengai, paskubėk. Mums metas.
Taip, padavėja. Jau išsirinkau.
Norėčiau močiutės koldūnų su daugiau mėsos.
Stokis, Pengai. Mums metas.
Ir papildomai mėsos.
Kodėl jis taip...
-Džinai! -Jis niūniuoja?
Kas čia vyksta?
Kas čia dabar?
Ar čia...
Šilauogės?
Maistas!
Eina sau, kokios skanios.
Kažkokia nesąmonė. Ne. Tai - neįmanoma.
Nieko juokingo, aišku? Mano kašmyrinė liemenė!
Džinai...
Kas dar?
Everestai, padaryk ką nors!
Bėgam!
Saugokitės!
-Bėgam! -Greičiau!
O, ne!
Gelbėkitės!
Mane nudaužė! Pasakykite močiutei, kad dievinu jos koldūnus.
Prisivalgei, Džinai?
Galiu tik pasakyti,
kad šilauogių pilna visur, kur jų neturėtų būti.
Eikš, Everestai.
Žiūrėk ir mokykis.
Kamuolys atšoka nuo lentos.
Nebeturiu jėgų.
Ką? Kodėl sustojai?
Nes po kelių minučių
bus taip tamsu, kad nors į akį durk.
Būtent todėl mums ir reikia paskubėti.
Eime, Pengai, mums reikia suspėti į uostą...
-Kai tik išauš. -Žinoma!
-Kiek jų daug. -Vabalų?
Žvaigždžių.
Kodėl jie puola tik mane?
Gal čia patelės?
"Patelės." Nejuokinga.
Mama man sakė, kad žvaigždės - tai mūsų protėviai, kurie mus saugo.
Ir mano mama taip sako.
Atiduok kuprinę, Pengai!
Tik ne tai!
Dar geriau. Nėra ryšio.
Negaliu prisijungti prie socialinių tinklų.
Kokia nelaimė.
Aišku, kad taip, Ji.
Nes, priešingai nei tau, man patinka bendrauti su draugais.
Aš nesu...
Nori pasakyti, kad aš - vienišė?
Tavo žiniai,
aš pati pasirinkau tokia būti. O tai - didžiulis skirtumas, aišku?
Kaip pasakysi. Ryte mes su Pengu patrauksime į miestą.
-Aš jo nepaliksiu. -Ji...
Pats matei, ką jis sugeba.
Jis - ypatingas. Stebuklingas.
Stebuklingas sniego žmogus. Tik nejuokink.
O tai, ką jis padarė su šilauogėmis?
Jis čia niekuo dėtas. Tai - gamtos reiškinys.
Tik dar nežinau, kaip jį paaiškinti.
Trys, du, vienas - prasideda nykščių karas.
Pradedam!
Ei, nesukčiauk!
Gal nurimsite pagaliau?
Negali būti. Pasakiau taip, kaip pasakytų mano tėvai.
Dabar man viskas aišku!
Štai kodėl jie taip puikiai sutaria.
Everestas - vaikas.
Jis tikriausiai panašaus amžiaus kaip Pengas. Sniego žmonių vaikas.
Nedaužyk savęs.
Tik nereikia. Šis dičkis negali būti vaikas.
Gerai. Tuojau tau įrodysiu.
Everestai, ateik čia.
Čia - tu.
Ir tavo tėvai.
Tu turi mamos akis.
Nesijaudink. Aš pasirūpinsiu, kad grįžtum namo.
Ką tu sugalvojai?
Lydėsi jį iki pat Everesto kalno?
Gal ir lydėsiu.
Džinai, jis turi grįžti į šeimą.
O apie savo šeimą ar kada pagalvojai? Jiems tavęs irgi reikia.
Visad užsiėmusi, niekad nebūni namie. Ką tu sau galvoji, Ji?
Tik nekalbėk man apie šeimą.
Tu nieko nesupranti! Nieko!
Tau viskas puikiai klostosi, Džinai.
Ar tu tikrai nori tapti gydytoju, ar paprasčiausiai galvoji, kad...
Kad gražiai atrodysi su baltu chalatu?
Gali vadinti mane netikėliu, jei nori.
Aš bent jau nenušokęs nuo realybės.
Gali galvoti, kad aš beprotė, man nesvarbu.
Su tavim neįmanoma.
Čia Ji groja?
Dar pagrok. Labai gražu.
Močiutė sakė, kad po tėčio mirties tu nustojai groti smuiku.
-Pengai! -Nieko tokio, Džinai. Tikrai.
Čia - tavo tėčio smuikas?
Žinai, man patiko tavo tėtis.
Ačiū, Pengai.
Reikėtų paskubėti, jei norime pasiekti Jangdzės upę.
-Ir judu eisite? -Taip.
Laivai iš Dahės išplaukia į miestą kas valandą.
Gerai, judu su Pengu sėsite į laivą,
o aš palydėsiu namo Everestą.
Taip, tas laivas atplaukė vakar ryte,
mes jį iškrovėme, bet nieko neradome.
Neprieštarausite, jei mes apieškosime jį dar kartą?
-Radote ką nors? -Ne, kapitone.
-Jis čia buvo? -Taip.
Regis, jam patinka limonadas.
Stok!
Čionai!
Kas čia buvo?
Apgailestauju, daktare, bet nieko neradome.
Pone, sniego žmogus dingo.
Šimtą metų nebuvau gamtoje.
-Pone, jei mes... -Pažvelk į šį medį.
Koks gražus medis.
Kokios nuostabios spalvos.
Man šis medis patinka.
Nukirskite jį ir supakuokite, aišku?
Bus padaryta, pone.
Pasistatysiu jį savo bute...
Ir džiaugsiuosi.
Pone Bernišai!
Taip! Ką? Kas yra?
Reikia padalinti žmones į kelias grupes ir išplėsti paiešką.
Kapitone, išplėsti paiešką.
Klausau, pone.
Žemėlapyje šis kaimelis yra už kelių centimetrų.
Tikriausiai jau netoli.
Jis gali būti visai kitoje pusėje...
Geltonasis kalnas.
Pala. Mes jo neapeisime.
Nagi, Everestai, aš - pirmas!
Ei, palaukite mūsų!
Everestai, žiūrėk. Sugalvok norą.
Reikia ne suvalgyti, o sugalvoti norą.
Sutraukė koją. Stabtelėkime minutėlei.
Gerai. Jei jau taip reikia.
Norėčiau tapti krepšinio žvaigžde.
Pagrindinis komandos žaidėjas - nenugalimasis Pengas!
Dronas? Geras!
Oi. Nieko gero!
O, ne. Čia tie žmonės iš miesto.
Juk sakiau, kad tai - kvaila mintis.
Kapitone, siunčiu filmuotą medžiagą.
Supratau.
Tie vaikigaliai pavogė mano sniego žmogų!
-Vežk mus tenai. -Nepaleiskite jų iš akių.
Mes jau važiuojame.
Kas dabar bus?
Norėčiau, kad čia būtų koks nors išėjimas.
Kas čia?
Ji, paleisk! Tai - pavojinga!
Everestai, tikrai žinai, kad mums pavyks?
Ne, Pengai! Tučtuojau leiskis ant žemės! Ei, Pengai!
-Džinai! Šok! -Šok!
Žemiau! Duokš ranką!
Laikau!
Susitiksime kaimelyje prie upės!
Lauksime tavęs ten!
Pasirūpink Pengu!
Dabar atsispiriame!
-Viską fiksuoji? -Ar ten - milžiniška kiaulpienė?
Milžiniškos kiaulpienės?
Liaukitės krėtę juokus ir grąžinkite man sniego žmogų!
Klausau, pone.
Nuleiskime juos ant žemės.
Liuks! Taip jums ir reikia, dronai.
Kas pasakys ponui Bernišui?
Tik ne aš!
-Gelbėkite! -Kur mes skrendame?
Tikiuosi, tau viskas gerai. Leisk man prisistatyti.
-Daktarė Zara. -Žinau, kas jūs.
-Tikrai? -Taip.
Jūs - piktadariai.
Jūsų smiltpelė mane išgąsdino.
Berniukas žino, kas yra smiltpelė. Man jis patinka.
Piktadariai? Tu neteisus.
Tas laukinis padaras - nenuspėjamas ir net pavojingas.
Mes tik norėjom išgelbėti tavo draugę, kurią pagrobė sniego žmogus.
Jis ją iš tikrųjų pagrobė.
Paklausyk manęs, mulki!
Tas sniego žmogus - mano nuosavybė. Noriu susigrąžinti savo sniego žmogų!
Palinksėk, jei supratai.
Pone Bernišai, prašyčiau!
Klausykite.
Tenoriu susirasti savo pusbrolį ir draugę,
kad visi sveiki ir gyvi grįžtume namo.
Galėčiau jums padėti grįžti namo,
bet turiu žinoti, kur jie yra.
Žinai, kur jie?
Tas sniego žmogus - mano mokslinių tyrimų esmė.
Man jo labai reikia.
Nežinau, kur jie yra,
bet žinau, kur jie bus.
Pasiruoškite!
Everestai!
Ne, aš čia!
Nieko sau, Everestai.
Tu mus išgelbėjai. Dabar mes...
Kur mes?
Žinau tik tiek, kad labai toli nuo Džino.
Jis pats kaltas. Reikėjo šokti.
Kodėl jis toks neryžtingas?
Ryžtingas. Į laivą tai jis šoko.
Ir leidosi su mumis į kelionę, jei ką.
Bet tik todėl, kad jaudinosi dėl tavęs.
Tu - jo šeimos narys.
Ji, jis tave irgi laiko šeimos nare.
Ką?
Sveikas, vėžliuk.
Everestai...
Džinas sakė, kad Ji jam kaip sesuo nuo pat vaikystės.
Ji visuomet sugebėdavo pakliūti į bėdą,
o jis ja visuomet rūpinosi.
Ir tebesirūpina.
Manau, mums metas.
Tik nesijaudinkite. Aš rasiu kelią iš čia. Eime.
Padėk juos, Everestai.
Staiga aš jį pamačiau.
Sniego žmogų. Tikrą sniego žmogų.
Ir tą baisų žvilgsnį.
Jis norėjo mane nužudyti.
Man reikėjo apsiginti. Užsimojau ledkirčiu...
O jis dingo.
Nepaliko jokių pėdsakų. Nieko.
Išskubėjau atgal perduoti pasauliui žinią, bet neturėjau įrodymų...
Jie mane išjuokė.
Šitiek metų ieškojote įrodymų?
Visuomet žiūrėjau į kitus iš aukšto.
Keista, kai pasižiūri į dangų, nebeatrodai sau toks svarbus.
Pone Bernišai, rytoj mums anksti keltis.
Dėkui Džinui, kuris pasakė, kur ieškoti sniego žmogaus.
Taip, žinoma.
Kunigaikštienė. Toks tavo vardas?
Tu - labai mielas padarėlis su žvitriomis akutėmis.
Nejaučiu kojų.
"Tik nesijaudinkite. Aš rasiu kelią iš čia."
Ką aš sau galvojau?
Mes pasiklydome.
Everestas nė per žingsnį nepriartėjo prie savo kalno,
o kur dabar Džinas - mes apskritai nežinome.
Viskas per mane.
Džinas sakė, kad ši kelionė - kvaila mintis.
Nežinau, gal jis ir teisus.
Na, taip...
Būtų gerai, kad dabar jis būtų šalia.
Aha. Kartu su žemėlapiu telefone.
Nebijok, Everestai. Tai - dekoratyvinis karpis.
Keista.
Kodėl jie plaukia prieš srovę?
Jie nori grįžti namo.
Gerai. Verčiau paleiskime jį.
Manai, jis pasieks namus?
Turėtų.
Žinojai, kad šios žuvys - atkaklumo simbolis?
Ką?
Man mama sakė.
Kad ir kaip būtų sunku...
Jos niekada nepasiduoda.
Žinote, ką, bičiuliai? Mums reikia eiti toliau.
Nagi. Eime. Paskubėkite.
Everestai, paleisk žuvytę.
Į vandenį.
Atgal, bjaurus padare!
Atgal!
Žinoma. Kitaip ir negalėjo būti.
Jis plonu balseliu pasakė:
"Tu - labai mielas padarėlis su žvitriomis akutėmis."
Sakau tau, jam suminkštėjo širdis!
Turime veikti nedelsiant.
Jei vaikis nemelavo, ir rytoj prie upės surasime sniego žmogų,
padaryk viską, kad jis būtų neutralizuotas.
Kiek žinau, sniego žmogus turi likti gyvas ir sveikas.
Jei jis bus negyvas, pirkėjas mums nesumokės,
bet kas čia tokio, jei jis bus truputį pridaužtas?
Jie vis viena sukapos jį į gabalėlius
savo eksperimentams.
O ką darysime su vaikais?
Jei nori gauti savo 10 procentų, turėsi jų atsikratyti.
Visiems laikams!
Tą patį padaryk su graužiku, kurį tampausi ant peties.
Bent įsivaizduoji, ką reiškia vaidinti gyvūnų mylėtoją iš Anglijos?
Man nusibodo!
Kunigaikštienė? Juk ji - vienetinis albinosas šoklys.
Ji - paprasta žiurkė, kvaily!
Ei! Mano raktai.
Manau, su juo tu būsi saugesnė.
Ne dabar.
Gerai, žiūrim, ką turim.
Sportinis automobilis? Daug triukšmo.
Transporteris? Ne.
Nuo ko šitas?
Super.
Pasižiūrim. Gerai atrodai, Džinai.
Ačiū, Džinai.
Gerai, varom.
Mano bačiukai. Aš jus panešiu.
Ne. Negaliu.
Tiek to, imk!
Aš - dekoratyvinis karpis.
Labai gerai, Pengai.
Plauk tolyn.
Kas čia?
Greičiau!
Valio! Atplaukėm!
Bet kaip mes jį pasivysime?
Va čia tai kelionė!
Pasiruošęs, Everestai?
Dar kartą.
Žinai, Everestai...
Niekaip nesuprantu. Kaip tau tai pavyksta?
Gal tai jo talentas...
Na, tu turi talentą groti smuiku, aš - žaisti krepšinį.
Everestas bendrauja su gamta.
Taip manai? Nieko sau talentas.
-Mes jau kaimelyje. -Gal matai Džiną?
Šitoje minioje? Nejuokauk.
-Abu jo ieškosime. -O Everestas?
Judinkitės, jakai!
Sugalvojau.
Atnešk virvę.
-Matai ką nors? -Nea.
Ji, štai jis!
Džinai!
-Jis dings minioje. -Aš jį pasivysiu.
Lik čia ir pasistenk įsilieti į aplinką.
Tavo jakas - kažkoks keistas.
Nesikabinėk prie mano jako.
Džinai!
Kas yra?
Atleiskite.
O, ne.
Ieškokite. Jis sakė, kad jie bus čia.
Negaliu patikėti, kad jis sudaužė mano motociklą.
-Žiūrėkit! -Taikinys pastebėtas. Čiupkit jį.
Jie mus rado. Dingstam! Greičiau!
Nagi, Everestai. Greičiau!
Ne. Tik ne tai.
Ei, mergyt!
-Tave pavėžėti? -Džinai?
-Tau pavyko! -O kaip kitaip?
Pala, o kur Pengas?
Everestai!
O, ne!
Iniciatyvą perima 147 cm žaidėjas -
nenugalimasis Pengas!
Duokš penkis! Va taip!
-Everestai! Pengai! -Pengai! Čionai!
Džinai, taip ir žinojau, kad tau pavyks.
Smagu tave matyti, pusbroli.
Kas tavo bačiukams?
Na, Pengai...
Jie šiek tiek paseno.
Laikykitės.
Kapitone, neleisk jiems pasprukti.
Nesijaudinkite. Jūs nežinote, ką gali mano mažulė.
-Greičiau! -Stengiuosi!
Everestai, daryk ką nors.
Greičiau, Everestai!
Jam pavyko!
O, ne. Bičiuliai!
-Suk! -Posūkis!
Neįtikėtina.
Pengai! Nebijok. Viskas gerai.
-Nuostabu! -Košmaras!
Nagi, Everestai, padaryk jį didesnį!
Aukštesnį!
Lėčiau.
Lėčiau!
-Pengai! -Kur jis?
Pengai?
O, ne.
Everestai, ne. Everestai.
Nedaryk to.
Ne!
Ei, Džinai. Tu kažkoks apšepęs.
Ne.
O, ne.
Ne.
Ji...
Kaip tu?
Normaliai.
Man tas smuikas buvo labai brangus.
Kai buvome maži, mano tėtis mums dažnai grodavo.
Bet vakarais
jis mane apkamšydavo ir grodavo
man vienai.
Tada aš jausdavausi
tokia saugi.
Ji, atleisk man.
Atleisk už tai, ką pasakiau.
"Visad užsiėmusi, niekad nebūni namie."
Ne, tu teisus.
Taip ir yra.
Nė nežinau, kodėl.
Aš jo labai ilgiuosi. Nenoriu taip jaustis, bet, žinai,
dar nė karto neverkiau, Džinai.
O mano šeima...
Mes kažkaip susvetimėjome, ir aš...
Nežinau.
Nežinau, ką daryti.
Na, gal tik tu susvetimėjai?
Bet tu irgi buvai teisi.
Kad ir kaip gėda prisipažinti,
bet ta mintis, kad gražiai atrodysiu su baltu chalatu...
Tikrai buvo šovusi man į galvą.
Koks aš bjaurus.
Aha. Bjauriausias iš visų.
Tikrai... Taip.
Ji, paklausyk,
jei tie žmonės suras Everestą, mums visiems bus blogai.
Pala, jie žino, kur aš jį vedu?
Jie vyksta į Himalajus, pone.
Kuo labiau sniego žmogus priartės prie kalnų,
tuo labiau stiprės jo galios.
Tačiau mums lieka dar vienas šansas sučiupti sniego žmogų.
Šių kalnų papėdėje yra tiltas.
Kai tik sniego žmogus jį pereis, jis susilies su aplinka ir dings.
Ir mes daugiau niekada jo nerasime.
Dar niekada gyvenime nesu matęs tokių galių.
Tai mane baugina.
Nenukrypkime nuo tikslo, pone.
Kai tik jį surasime, daugiau niekas iš jūsų nesišaipys.
Tu teisi.
Kapitone, mums reikia pastiprinimo.
Didelio pastiprinimo.
Klausau, pone.
Kas mums iš tų jo galių?
Tiesiog kaina už sniego žmogų ką tik tapo dvigubai didesnė.
Ei, radote ją?
Dar ieškome.
Štai ji!
Tu rimtai, Deivai?
Ateikite čia! Greičiau.
Everestai?
Kas tau?
-Ar tai... -Sniego žmogaus plaukai?
Aha.
Matai? Kaip naujas.
Ne.
Geresnis už naują.
Ei! Kada tu juos pirkai?
Aš jų nepirkau.
Jie - mano tėčio.
Jis rinko atvirukus su vietovėmis,
kurias planavo kada nors aplankyti su visa šeima.
Ji, šiuose atvirukuose - vietovės, kuriose mes buvom!
Ką?
Negali būti. Tai neįmanoma.
Netikiu savo akimis.
Mes čia visur buvome.
Išskyrus vieną vietą.
Didysis Lešano Buda.
Tėtis labiausiai norėjo, kad jį pamatyčiau.
Neįtikėtina.
Tai tu mane čia atvedei, tiesa?
Negali būti.
Norėčiau, kad tėtis visa tai matytų.
Kaip čia gražu.
Ačiū, Everestai.
Tu tai padarei, Ji. Tu.
Aš?
Nagi, Everestai.
Ji...
Mes einame į Himalajus.
Nagi, bičiuliai.
Gerai jau, gerai!
Laikykis, Pengai.
Paskubėkime!
Jei nesustosime, dar rytui neišaušus būsime prie Himalajų.
Tie žmonės nenurims, kol nesučiups Everesto...
Dabar geriau?
Ko gero.
-Mums vis viena reikia eiti. -Žinau.
Ar, kai Everestas grįš namo, niekas nepasikeis?
Na, su mumis.
Ar jūs ir toliau su manim draugausite?
Žinoma, Pengai.
Žinote, aš pasiilgsiu žvaigždžių.
Na ir kas, kad jų nematome, vis viena žinome, kad jos egzistuoja.
Įdomu, ar ne?
Taip, Pengai, labai įdomu.
Nematau čia nieko juokingo. Lochneso pabaisa? Čiupakabra?
O jei ir jie egzistuoja?
Dieve mano, aplink - vien melas.
Himalajai.
Nerealiai!
Everestai, žiūrėk!
Ten už tilto - tavo namai!
Ko mes laukiame? Nagi, lekiam!
Everestai! Palauk!
O, ne.
Nagi! Judinkitės!
Paskubėkit!
Greičiau! Bėgam atgal!
Greičiau!
Taikinys pastebėtas.
Everestai, bėk! Tučtuojau bėk prie savo kalno!
Kol nevėlu.
Kapitone, paskubėk.
Čiupk mano sniego žmogų! Greičiau!
Ne! Į kitą pusę!
Taikinys pajudėjo!
Neįtikėtina.
Pone Bernišai, mes nespėsime.
Užtaisyti ampules su raminamaisiais.
Pala! Nešaukite!
Traukis!
Pone Bernišai!
Liepkite jiems šauti!
O, ne!
Jis juos gina.
Pone Bernišai!
Daktare, aš klydau.
Tu buvai teisi.
Sniego žmogų reikia apginti.
Geriausias būdas tai padaryti - paleisti jį.
Tegul jis eina savo keliais.
Kapitone, liepk savo žmonėms nuleisti ginklus.
Nagi, tučtuojau!
Greičiau! Ponui Bernišui reikia pagalbos.
Kapitone...
Šaut!
-Šaut! -Šaut!
Everestai!
-Ne! -Čiupkite vaikus.
Everestai!
Ne!
-Everestai! -Liaukis!
Pasirūpinsiu, kad sniego žmogus neatgautų sąmonės.
Ne!
Daugiau tu neištrūksi.
Ei, laikykite ją!
Liaukis!
Ji!
-Ne! -Ji! Ne!
-Vienu mažiau. -Ji!
Gerai, judinamės.
-Klausau, pone. -Klausau, pone.
-Supratau. Išvažiuojame. -Grįžkite!
-Ne! Ji! -Grįžkite! Ji!
Sustokite!
-Tai - Everestas! -Ne. Šito negali būti.
-Greičiau! Dingstam iš čia! -Varom iš čia!
Pone, pabuskite.
Ji! Tu - gyva.
Everestai!
Maniau, kad sniego žmogų reikia palikti gyvą.
Bus gerai ir negyvas.
Ne!
Va taip!
Ne!
Everestai?
Esi įstabiausias padaras, kokį man teko matyti.
Štai kodėl žmonės neturi žinoti, kad tu egzistuoji.
Jie nesupras. Aš nesupratau.
Galiu jus parvežti į miestą, jei norite.
Ačiū...
Bet aš pažadėjau Everestui parvesti jį namo. Jis dar ne namie.
Lydėsi Everestą iki pat Everesto?
Tai - neįmanoma.
Su visa pagarba, pone,
bet kai Ji ką nors nusprendžia, jos niekas negali sustabdyti.
Suprantu.
Šalta.
Bet galiu jums pasiūlyti kai ką, ko jūs tikrai neatsisakysite.
-Ačiū! -Ačiū!
Iki pasimatymo.
Nesijaudinkite, lauksiu jūsų čia.
Reikėjo atiduoti tik striukę, Deivai.
Bičiuliai...
Mūsų laukia ilgas kelias.
Everestai?
-Super! -Liuks. Čionai!
Jėga!
Everestai, tai - tavo kalnas.
Kas dabar bus?
Nežinau.
Jo tėvai.
Jie būtų neblogi krepšininkai.
Pagaliau mes namie, Everestai.
Namie.
Gaila, kad kelionė baigėsi.
Tu teisus.
Ji dar nesibaigė.
Ačiū, Everestai.
Aš tavęs niekada nepamiršiu, Everestai!
APLANKYKITE EVERESTĄ
-Viso! -Iki!
-Viso! Ačiū! -Ačiū!
Mam!
Ji? Sveika sugrįžusi.
Kaip kelionė?
Ji?
Aš jūsų taip pasiilgau!
Kaip gerai, kad grįžai, anūkėle.
Atidaryk duris. Tikriausiai berniukai atėjo.
Kam močiutės koldūnų su mėsa?
Žiūrėk, ką radau prie tavo durų.
Jis adresuotas mums visiems.
Ateikite čia.
Kitai jūsų kelionei - ponas Bernišas.
Kaip sekėsi Pekine, vaikai?
Pengai.
Ši kelionė pakeitė mano gyvenimą.
Smagu girdėti.
Skanaus visiems.
Dabar supratau, ką turėjai galvoje, kai kliedėjai apie šiuos koldūnus.
Niekas kitas pasaulyje jų taip nemėgsta, kaip aš.
Yra dar vienas didžiulis jų mėgėjas.
Kam? Kam dar patinka mano koldūniukai?
-Nieko juokingo. Aš rimtai. -Močiute.