Hvad laver du her? Du kommer for sent.
Sæt det på min regning. Dit regnskab.
"Regning" lyder, som om du har tænkt dig at betale en dag.
Tiden havde ikke været Bobby Long nådig.
Den bedrog ham og lod ham tro, at den var gavmild
for derpå at tage alt fra ham gang på gang.
Vi havde alle sammen mistet Lorraine, længe for hun døde.
Du får en bøde, hvis du holder her.
Jeg kan ikke se nogen skilte, miss Daisy.
Det er helt i orden. Jeg går bare resten af vejen ind til kantstenen.
Bestil en øl til mig.
Har du fundet et job? Har du ryddet op?
Ham Bobby ringede igen i dag.
Igen? Han ringede for et par dage siden.
Det har du ikke fortalt mig. Hvad ville han?
Han ville fortælle dig om Lorraine.
Hvad er der med hende? Hun...
Hun er død.
Hvad er hun? Hun er død.
Han tænkte, du gerne ville vide det. Hvorfor har du ikke fortalt mig det?
Skål for Lorraine. Må hun endelig finde fred.
Hvad så nu? Fik hun endelig smidt jer ud?
Nej, det gjorde hun ikke.
Det ville Gud i øvrigt heller ikke lade ske.
Jaså. Hvorfor ikke?
Fordi Gud kender mig, og jeg kender Gud.
Cecil er temmelig ked af det. Sørg for, han får noget at spise.
Vi ses senere.
Hun betød intet for dig, og du betød endnu mindre for hende.
Jeg troede, du var ligeglad.
Hold nu op, skat.
Undskyld.
Laver du ikke noget mad? Så henter jeg en pornofilm.
Jeg når måske ikke begravelsen,
fordi du glemte at fortælle mig, at min mor er død!
Dit røvhul! Jeg skrider.
Hun var aldrig din mor!
Purslane? Det er Bobby Long igen.
Jeg ved ikke, om du kan huske mig.
Du kom ikke til din mors begravelse.
Farvel.
Har du nogen smøger? Beklager.
Går I hen til Cecil? Om lidt.
Vi ses. Vi ses derhenne.
Har du noget ild? Havde du nogen?
Ikke til Junior.
Han må skære ned. Hans lunger er helt ødelagte.
Den hoste får det til at løbe koldt ned ad ryggen på mig.
Han ville være et smukt lig, men jeg vil ikke bidrage.
Man skal kun bidrage til sin egen død. Fik du fat i pigen? Vidste hun noget?
"Han ville blive et smukt lig." Charles Dickens.
Seriøst? Det er Martin Chuzzlewit. Blærerøv.
New Orleans er en sirenernes by, hvor fabler og illusioner trives.
Et sted, Lorraine måtte flygte fra, og Bobby og jeg måtte flygte til.
Væk fra Alabama. Væk fra de liv, der ikke længere tilhørte os.
Jeg troede virkelig, hun var ved at få det bedre sidste gang.
Hvornår var det? Seks år til oktober.
Er det virkelig så længe siden? Ja, for dit vedkommende.
Vi burde have besøgt hende på hospitalet.
Der er meget, I burde have gjort.
Mor, vær sød at tage Pursy med for at høre mig synge.
Og sig, at hun kan besøge mig her i New Orleans.
Kommer nu.
Er det her Lorraines hus?
Hvem er du?
Ikke nogen. Jeg bor her bare.
Kom indenfor.
Her er rart. Tak. Vi gør vores bedste.
Du er for ung til at være Bobby. Det er, fordi jeg er Lawson.
Det gør mig ondt med din mor. Du ligner hende meget.
Undskyld, jeg vækkede dig så tidligt. Den er ikke engang 12 endnu.
Bobby? Vi har gæster. Vågn op.
Stil bare taskerne, skat. Vi bider ikke. Juice?
Nej.
Vågn op, Bobby. Pursy er her.
Hvem? Pigen er her. Stå nu op.
Hvornår er begravelsen?
Det var i går. Det var en smuk begravelse.
Du burde have været der, unge dame.
Det synes du.
Der må være en grund til, at du er kommet.
Du kender nok aftalen angående huset.
Hvilken aftale? Din mor ejede huset...
Aftalen. Nu skal jeg fortælle dig, hvad aftalen er.
Lorraine efterlod huset til os tre.
Lawson og jeg har to tredjedele, og du har kun én.
Hvad gjorde hun? Vi har boet her et stykke tid.
Din mor har ikke boet her i årevis,
og hun troede vist ikke, du ville være interesseret.
Lorraine var god til at tage fejl.
Purslane, min skat. Vi bliver her. Det er vores hjem.
Fint nok,
at hun troede, at jeg ville dele det her hul med to fremmede alkoholikere.
I er da alkoholikere, ikke? Men ikke fremmede.
Vi var hendes venner. Vi tog os af hende.
Og det her hul er helt fint til os.
Det egner sig ikke til en pige som dig.
Nu står jeg op. Du må gerne se på.
Jeg er ligeglad.
Du har sikkert set en nøgen mand før.
Ikke en gammel en.
Jeg ved godt, at du ikke er helt uskyldig.
Jeg talte med din kæreste fra Bonderøvsbæltet.
Yderst intelligent.
Du aner ikke noget som helst om mig.
Det ville ændre sig, hvis vi blev bofæller, ikke?
Vi ses senere. Jeg har ikke flere smøger. Mit mærke er på tilbud.
Godt at se dig igen, Purslane.
Helt voksen.
Normalt er han ikke sådan. Han er bare ked af det på grund af Lorraine.
Han har ret. Jeg kan ikke bo her.
Min bedstemor talte altid om det her søde, lille hus,
som Lorraine var ved at sætte i stand til mig.
Det var nok bare alkoholen, der talte.
Det er fint. Det kommer ikke som en overraskelse.
Hospitalet sendte os hendes ting.
Hun ville have ønsket, at du fik de her. Hun havde dem med overalt.
Hun elskede de bøger.
Jeg kan vel godt aflevere dem på et loppemarked.
Nu skal jeg følge dig ud. Det behøver du ikke.
Jeg ville være kommet til begravelsen. Jeg fik bare ikke beskeden.
Hun ligner virkelig Lorraine meget.
Kan du huske, første gang du tog mig med hen for at se hende synge?
Jeg var helt betaget. Tja...
Du var en smule... en smule overbeskyttet.
Du var ved at få sølvskeen galt i halsen.
Jeg syntes, hun var så smuk. Det var hun også.
Ellers andet?
Vidste du, at du dufter som en pariserinde om foråret?
Ja. Skal I have noget at spise? Hvad hvis advokaten kontakter hende?
Ifølge testamentet kan vi blive boende i et år.
Ved du, hvor dødbringende duften af en pariserinde om foråret er?
Ikke nær så dødbringende som en kvinde fra Louisiana, der er skideligeglad.
Æg og bacon til os begge to. Ost på vores majsgrød, skat.
Så er du sød.
Du er bare for meget.
Hvorfor tog du ikke sengen, skat? Du godeste.
Så kunne vi have puttet.
Det ville have passet mig fint. Vi kunne have ligget i ske.
Du kan godt spare dig.
Hvorfor gav du hende den her?
Den handler om skæve eksistenser.
Usynlige mennesker. Det er en smuk historie.
Har du læst den?
Har du nogensinde læst en bog?
Lorraine vidste ikke, hun var poet.
Jeg kan rigtig godt lide at fremme inspiration.
Lawson er forfatter. En dygtig en af slagsen.
Han er ved at skrive en bog om mig. Hvor spændende.
Kapitel et: "Jeg stod op, drak mig fuld, gik omkuld."
Kapitel to: "Jeg stod op, drak..." Både yndig og vittig.
Du er slet ikke til at stå for, min pige.
Hvilket værelse skal jeg tage?
Jeg har brug for et sted at bo, og jeg har ret til at bo her.
Jeg bliver her, indtil I har fået nok og rejser.
Vi rejser aldrig. Aldrig! Det kan du godt glemme.
Hun burde få Lorraines værelse. Jeg deler værelse med dig.
Fint. Er du blevet sindssyg?
Hellere det, end at hun opdager sandheden.
Hun bliver her ikke. Det skal du nok sørge for.
Desuden brokker du dig altid over, at der er så koldt i din seng.
Du er for tynd til mig.
I kan godt lide bøger, hva'? De fleste er Bobbys.
Engelskprofessorens fjerdragt. Er han professor?
Ja, han var dygtig. Er du virkelig forfatter?
Det mener Bobby, jeg er. Det her er Lorraines kasser, så...
Hvad så?
Jeg kendte din mor ret godt. Hvor godt?
Hun var svær at blive klog på, men hun lod døren til sit hjerte stå åben.
Efter hvad jeg har hørt, så var det vist nærmere en svingdør, ikke?
Purslane Hominy Will.
Hvor kender du mit navn fra? Jeg ved en masse om dig.
Din mor og jeg stod hinanden nær, fra vi var helt unge.
Jeg var med til at navngive dig. Din mor syntes, du var lavet af guld,
så vi opkaldte dig efter gule blomster og majs.
Det er dig, det her.
Smuk, gylden portulak.
Portulak er faktisk ukrudt.
Det fortalte vores nabo mig, da jeg kørte hen over hans tomater.
Det er mælkebøtter også.
Det afholder ikke børn fra at ønske, når de ser dem.
Portulak er en akselplante.
Den lukker sig sammen, når solen går ned.
Tak.
Hold da op. Sidst jeg så dig, var du helt lille.
Er jeg virkelig den eneste, der kan huske mig uden Lorraine?
Hun plejede at synge her. Jeg var på din alder. Hun var virkelig god.
Jeg er virkelig ked af det. Det skal du ikke være.
Jeg vil gerne bede om røde bønner med ris og en øl, tak.
Skal du bo i Bobbys og Lawsons hus? Nej, jeg skal bo i Lorraines hus.
Skal du starte i skole? Nej, jeg er servitrice.
Har I brug for en? Nej. Mig og onkel Earl klarer den.
Ved de, at du ikke går i skole?
Det er næsten lige så slemt som at være løbet tør for vodka og smøger.
Det er Lorraines datter Pursy. Hun skal bo hos os et stykke tid.
Træd nærmere. Hvor er du blevet køn.
Føl dig bare hjemme, skat.
Jeg hedder Ruthie, og det er Ray, min kæreste gennem 26 år.
Sæt dig ned og slap af, skat. Tag en øl.
Fandt du noget? Jeg har udfyldt nogle ansøgninger.
Har I den friske pige boende? Jeg skal love for, hun er frisk.
Jeg kan huske, da der var en ny hver aften. I var nogle værre scorekarle.
Hvem af jer snorker som et lokomotiv?
Bobby.
Jeg så i tv, at man kan kurere snorken
ved at skære halsen over på folk.
Jeg tror, jeg har en historie at fortælle de herrer.
Da jeg var lille, var jeg altid sammen med drenge, der var et par år ældre.
Det var om sommeren. Jeg var 10 eller 11 år gammel,
og vi gjorde alle de ting, som drenge i Alabama nu gør.
Vi fiskede, spillede bold, svømmede
og gokkede den af.
Men ud over disse uskyldige lege, der hører barndommen til,
var der også en masse snak om den her vidunderlige, ubestemmelige ting
ved navn "fisse". Jeg var ikke helt sikker på, hvad det var,
men jeg vidste, det var noget ganske særligt, sådan som det blev omtalt.
Altid med en hvisken. Jeg gik gennem markerne og sagde til mig selv:
"Fisse. Fisse. Fisse."
En dag, da vi spillede bold på en mark,
kom Leroy Tuberville kørende.
Leroy var en retskaffen forbryderspire. 12 år gammel.
Hans skuldre var allerede brede, og hans fingre var plettede af tobak.
Leroy stoppede nonchalant ved tredje base
og tog noget op af lommen, som han begyndte at smide op i luften.
Han spillede sej,
og hans mystiske juvel fløj op og ned, op og ned.
Jeg var simpelthen nødt til at spørge: "Hvad er det, du har der, Leroy?"
Alle blev helt stille,
og Leroy så på mig, smilede skævt og sagde:
"Det er et stykke fisse, Long. Mit helt eget."
Jeg blev helt rød i hovedet, og min puls røg i vejret.
Der havde han det her perfekte stykke pige, som han smed op i luften.
Og jeg iagttog ham og vidste, at jeg havde set Gud for første gang.
Og jeg ville selv have hende.
Men Leroy tog sin skat mellem tænderne, satte sig op på sin cykel,
kørte af sted og efterlod os i en sky af støv og begær.
Og det var i den forpinte tåge i en alder af ti år,
at jeg viede resten af mit liv
til at finde mit eget lillebitte stykke kærlighed og forundring,
som jeg kan have med mig i al evighed.
Jeg tager hjem.
Til Florida?
Pas nu på. "Vi kan ikke rive en enkelt side ud af vores liv,
men vi kan smide hele bogen på bålet."
George Sand. Jeg troede ellers, den var svær.
Jeg kan ikke lide at lyve for hende.
Hvad skal sådan en teenagetøs med det her hus?
Hun sagde selv, det var et hul. Hun er bedre tjent uden.
Når du sælger den bog, bliver det hele alligevel anderledes.
Vi tager til Paris, drikker Latour fra 61 og skriver dårlige digte.
Ja, alting bliver helt perfekt.
"Vi dør kun én gang. I meget lang tid."
Molière.
Så er hun her, skat.
Jeg skal nok passe bedre på hende denne gang.
Vi ses i morgen, skat.
Din mor kom her tit.
Hvorfor taler du så meget om hende?
Fordi jeg savner hende, tror jeg.
Var du forelsket i hende?
Vi elskede hende alle sammen.
Hun nåede ind til folk, du ved nok. Nej, ikke rigtigt.
Min bedstemor advarede mig om, at Lorraine altid ville være egoistisk.
Og hun fortalte mig om min far.
Gjorde hun? En eller anden sa xofonist i Memphis.
Det var vist en engangsaffære.
Min bedstemor troede, at jeg ville være helt alene, når hun døde.
Hun havde ret. Efter hun døde, hørte jeg stort set ikke fra Lorraine.
Jeg fik aldrig hørt hende synge. Din mor elskede dig.
Du betød alt for hende.
Hun plejede at sidde der, hvor du sidder nu. Hun skrev altid.
Hun kaldte det for "Livets træ". Hvor banalt.
Du står med hovedet inde i den forkerte hvidevare.
For at kunne slå sig selv ihjel må man have hovedet inde i ovnen.
Hvor er du dog produktiv her til morgen, min pige.
Bobby? Kom og se, hvad Pursy har gjort.
Så hold dog op med at råbe.
Jeg kan se, hvad hun ikke har gjort. Rejst sin vej.
Hun rejser ingen steder.
Hvor ser I godt ud.
Godmorgen til jer også.
Ingen skole, hører jeg. Har du sprunget en klasse over?
Et par stykker. 1. , 2. og 3.g. Må jeg tage en?
Vi bor sammen med en taber!
Du skulle nødig snakke. Jeg kan i det mindste forsørge mig selv.
Så længe du ikke dovner rundt her og ødelægger Lawsons koncentration,
så er jeg ligeglad med, hvad du laver.
Kom i sving.
Skal du være sådan efter hende? Vil du gerne have, hun bliver her?
Hvis vi hjælper hende i gang, kan det jo være, hun flytter.
Hjælper hende? Du vil bare gerne hjælpe hende ud af de stramme bukser.
Glem det. Det er glemt.
Sommeren i New Orleans drukner i en tyk, fugtig stilhed.
Kom, lad os spille kort. Kan du ikke se, vi er midt i noget?
Lorraines hus blev mindre og mindre, og væggene kom tættere på hinanden.
Hvad fanden foregår der?
Sluk for musikken, pigebarn. Kan du ikke se, han arbejder?
Hvor længe har du tænkt dig at sidde her og ryge vores cigaretpenge op?
Lawson har ikke noget imod det.
Lawsons smøger er røde, mine er grønne.
Du må ikke ryge de grønne. Det er Bobbys. Er du med?
Hvad er det for noget sprøjt, du drikker? Det stinker.
Det er øl og tomatjuice. Kæmpernes morgenmad.
En kæmpe tabernar, måske.
Ved du hvad? Jeg har snart fået nok af din flabede opførsel.
Jeg er den ældste mand i huset, og du har bare at respektere mig.
Vi har været meget tålmodige af respekt for Lorraine,
men du kan ikke blive ved med at misbruge vores gavmildhed.
"Arbejd, som skulle du leve i 100 år, og bed, som skulle du dø i morgen."
Hvad sagde du? Det var Ben Franklin.
Det betød sikkert noget, da han sagde det. Jeg har søgt arbejde.
Hvad laver du andet end at tale om, hvor klog du var engang?
Jeg er professor, troubadour, poet. Det rager ikke dig, hvordan vi lever.
Du har bare at bidrage med noget. Hvad bidrager du med?
Du bor gratis i mit hus. Det er vores hus!
Skal jeg da trække? Gjorde Lorraine ikke det? De gør de fleste junkier.
For helvede! Har du ingen respekt for de døde?
Det var din mor, Pursy.
I øvrigt er du jo heller ikke nogen uskyldig, lille engel.
Er du vel, lille Purslane?
Har du nogensinde været sammen med to mænd samtidig?
Det kunne vi købe mange smøger for.
Rend mig!
Så du er den ældste mand? Den voksne?
Jeg er kun en pige. Fatter du ikke det?
Jeg er så træt af at høre om stakkels, afdøde Lorraine.
Hvem respekterer måske dig?
Den kone, der var klog nok til at skride, eller de børn, du aldrig ser?
Hvad sagde jeg?
I guder!
Jeg ved godt, hvad I tænker om mig.
Skolen virkede som spild af tid. Det er den ikke.
Det ved jeg godt. Jeg er ikke en eller anden dum unge.
Jeg vil gerne være normal. Sådan er mit liv bare ikke.
Hvordan er dit liv så? Hvad vil du gerne?
Hvis jeg kunne gøre lige, hvad jeg ville?
Lover du ikke at grine? Det kan jeg ikke love.
Jeg ville gerne arbejde på et hospital.
Som røntgentekniker eller sådan noget lignende.
Må jeg spørge hvorfor? Det ved jeg ikke rigtigt.
Jeg kan godt lide, sådan som knogler ser ud på lysskærmen.
De er ligesom portrætter, bare set indefra.
Jeg ved godt, det lyder helt åndssvagt.
Nej, det er ikke åndssvagt.
Hallo?
Er der nogen?
Undskyld. Jeg glemmer hele tiden, at der er en kvinde i huset.
Har du hørt fra ham? Der er noget, jeg må fortælle dig.
Er du bekymret for ham?
Hvad skal du lave i dag?
Jeg tænkte på at gå ned i det franske kvarter og søge job.
Skal jeg vise dig rundt?
Ja.
Ring til os i næste uge. Tak.
Hvad sagde de? Måske. Men det er kun deltid.
Du behøver ikke at arbejde fuld tid. Jeg må væk fra Bobby fuld tid.
Måske kunne jeg hjælpe dig i gang med de knogleportrætter.
Du kan jo tage din studentereksamen. Og bagefter kan jeg læse på Harvard.
Ja, måske.
Du spiser virkelig usundt. Og du drikker for meget.
Må jeg læse din bog på et tidspunkt? Det meste ender i skraldespanden.
Hvor længe har du skrevet på den? Alt for længe og ikke længe nok.
Blev du færdig med universitetet? Ja.
Med det privilegium at blive Bobby Longs undervisningsassistent.
Hvorfor forlod I det universitet?
Det er indviklet. Der var mange grunde til det.
Nævn én.
Der skete en masse meget hurtigt, og...
...New Orleans virkede som et romantisk sted på det tidspunkt.
Er det det? Er det romantisk?
Det har sine øjeblikke.
Ville du virkelig hjælpe mig med at få min studentereksamen?
Hvorfor? Jeg har ikke andet at lave.
Ville du holde op med at drikke så meget?
Hvorfor?
Du har ikke andet at lave.
Okay.
Hvor er han, den skiderik?
Han sidder nok på en bar og brokker sig over, at ingen forstår ham.
Du skal ikke gå og bekymre dig om Bobby dagen lang.
Det gjorde han heller ikke. Vi havde en hyggelig dag, ikke?
Jo.
Kom, søde. Vi må hellere se at komme hjem.
Vi ses derhjemme.
Der må være temmelig trangt hjemme hos jer. Hvad med dit arbejde?
Du kunne bo hos mig.
Tænk over det, ikke?
Så er jeg hjemme. Er I ikke glade for at se mig?
Nej. Du kunne godt have ringet.
Prøv at spørge mig: "Bobby, hvad har du med til mig?"
Biloxi?
Videopoker og spilleautomater? Hvor er min bil?
Den har jeg solgt. Sæt noget musik på, og lad os feste.
Hvad har du? Vi havde ikke brug for en bil.
Det er single malt. For hvor meget?
300 spir. Har du solgt min bil for 300 dollar?
Er du blevet sindssyg? Slap lige af.
Husk på, jeg har et smadret ansigt.
Jeg havde ikke nogen penge. Det er, fordi din check ligger her.
Og det her. Det er fra advokaten. Det er på tide at fortælle hende det.
Hvad fanden laver du? Giv mig fem minutter.
Så kan du gøre, som du vil.
Hvor er her dog blevet fint.
Jeg ville have ødelagt tv'et for længe siden,
hvis jeg havde vidst, du ville kaste dig over Steinbeck.
Der er noget, jeg skal fortælle jer. Kom og sæt dig ned.
Kom nu, mand. Lad nu være med at sørge over den gamle spand, og sæt dig ned.
Jeg vil hellere stå op.
Okay, luk øjnene. Luk nu øjnene, mand.
Gu vil jeg ej. Gør det nu bare, Lawson.
Så må du gerne åbne dem, skat. Fra en vidunderlig lærer,
hvis hjerte engang sprang et par slag over for Bobby Long.
"Purslane Hominy Will har bestået 2.g
og indstilles hermed til 3.g."
"Hvorfor er vi her på Jorden, hvis ikke for at vokse?"
Robert Browning. Ham støder du helt sikkert på i skolen.
Er det din måde at sige undskyld på, eller prøver du at overgå hans tilbud?
Store tænkere.
Hun skal da have et sprogfag. Du vil gerne kunne tale fransk, ikke?
Hun kan jo ikke tage fransk for begyndere på sidste år.
Vi har engelsk litteratur, europæisk historie, geografi, psykologi...
Hvad med billedkunst? Nej, musik.
Jeg gør det ikke.
Det er allerede arrangeret.
Ved du, hvad jeg har gjort for din skyld?
For min skyld? Hvad får du ud af det?
Det får dig ud af huset.
Det tænkte jeg nok. Hør nu her.
Du sagde noget til mig, som jeg bed mærke i: "Jeg er kun en pige."
Måske er jeg blevet lidt hård med tiden, men du er jo kun en pige.
Ligesom de elever, jeg havde for mange år siden.
Jeg ved godt, du synes, vi er forfærdelige,
men vi har stadig noget at byde på. Det må vi have.
Desuden skylder vi din mor det.
Hvor svært det end er at fatte, så har vi også engang været uskyldige børn.
Du er bare for meget.
Hvad får dig til at tro, at jeg kan klare det?
Vi kender Gud, og Gud kender os.
Der er en grund til, at han og Lorraine bragte dig hertil.
Skolen starter om en måned. Kom nu. Det kunne blive helt sjovt.
Nu strammer du den vist. Hør engang, skat.
Det er en af din mors sange.
Hvor er det smukt.
Hun ville have været så stolt.
Næste stop er New Orleans bibliotek.
Hvad synes du om mit ansigt?
Kan du se den her knogle? Den er brækket. Man kan bevæge den.
Hvordan er det sket?
"Man skal aldrig slås på fair vis med en fremmed." Arthur Miller.
Tabte du en slåskamp?
Jeg tabte meget mere end slåskampen.
Synes du, det skæmmer mit udseende?
Jeg synes, du er flot alligevel.
Hvor er I søde.
Går I i seng sammen?
Okay, dr. Ruth, så er der afgang. Det er fint.
Sex er skønt. Bare husk at være søde ved hinanden.
Og hold jer unge så længe, I kan. Ungdommen er flygtig.
Vi bør starte med udenadslære. Vi bør bruge den sokratiske metode.
Nå, synes du det? Hvem er Platon, og hvem er Sokrates her?
Jeg kan godt blande mig udenom. Du er Sokrates.
Du er læreren. Det kan du bande på.
Kan I nu ikke bare holde kæft? Jeg lærer ingenting på den her måde.
Dit sprog er kraftedeme forfærdeligt, min pige.
Sæt dig nu op, Purslane.
Hvorfor må jeg ikke læse i sengen? Jeg sidder elendigt.
Du skal sidde elendigt. Ellers falder du bare i søvn. Det er en dårlig vane.
Skulle du snakke om dårlige vaner? Gør nu ikke læreren vred.
Hvilken rolle spiller Nebraska i amerikansk litteratur?
Burde jeg ikke lære noget geografi? Det her er vigtigere.
Forhal nu ikke tingene. Jeg har ikke nogen "forhale" seddel.
Du er uforbederlig.
"At forhale: At slæbe røven så langsomt af sted,
at man sikrer sig en plads som taber."
Hvem kalder du en taber?
Kom så.
Nebraska. Den succesrige kvindelige forfatter Willa Cathers fødested.
Eller Missouri, hvor Mark Twain alias Samuel Clemens blev født.
Eller Kansas, hvor William Burroughs tilbragte sine sidste år. Lad være!
Burroughs er nok ikke på læseplanen på en katolsk skole.
Det burde han være.
Laver du en drink til din gamle ven? Vi har ikke mere juice.
Hvad er der i det glas?
Det lugter ikke af noget. Så hæld noget vodka i.
Vi må holde op. Det lovede jeg Pursy. Vi er nogle værre slapsvanse.
Og hvornår holdt du så op?
For 19 timer siden. Da vi hørte hende.
Har du fået sovet? Nej.
Hun har ikke travlt, og det har vi heller ikke,
så hvis du gerne vil holde op, så gør det langsomt. Stol på mig.
"Hvis man fjerner flasken, fjerner man også ånden."
Hvorfor ligger du herinde?
Jeg tænkte, at jeg ville lade Lawson få soveværelset lidt for sig selv.
Kom og sid ned.
Hvor ser du dejlig ud i dag, Purslane.
Det er der ingen, der kalder mig mere, men tak.
Kan du selv finde vej?
Ja, jeg ved godt, hvor det er. Så jeg må hellere se at komme af sted.
Er du nervøs?
Nej.
Jo.
Skal vi tage sporvognen sammen? Nej, det er i orden.
Du skal nok klare den.
Og når du kommer hjem fra skole, hjælper vi dig med dine lektier.
I lever virkelig i en anden verden. Mig og "lektier" i samme sætning.
Det bliver snart dig og "kommer for sent" i samme sætning, så...
Mon hun kommer lige hjem? Ja da.
Hjem til sine underholdende, midaldrende bofæller.
Hun er ikke let at have med at gøre. Den larm er ren tortur.
Hun burde vide, at det eneste, der er værd at lytte til, er på vinyl.
Det vidste mine børn. Det lærte jeg dem.
Jeg var deres far.
Det er du stadig.
En dag vil de kunne forstå det.
Når du bliver færdig med den bog.
Mine børn kender mig ikke engang.
Kan vi ikke foretage os noget andet? Hvad?
Det ved jeg sgu da ikke. Fiske? Du kan da ikke fiske.
Måske skulle jeg begynde på det. På et eller andet.
Du skulle tage at begynde at arbejde på den forbandede bog.
Jeg ved ikke, hvordan historien ender.
Skakmat. Lad os smutte. Jeg bliver deprimeret.
Jeg vil gerne sige noget om livet,
for et liv, der ikke bliver set efter i sømmene, er et liv...
Der ikke er værd at leve. Purslane! Vores vidunderbarn.
Fortæl os det hele.
Hvorfor er du så tidligt hjemme?
Jeg passede bare ikke ind. Det er sødt af jer,
men jeg tager ikke derhen igen.
Jeg har brug for et job.
Du kan arbejde her i weekenderne. Er det rigtigt?
Men kun hvis du går i skole. Sådan, Earl.
Efteråret er længe om at komme til New Orleans.
Græsset forbliver grønt, men heden bliver afløst af en mild varme.
Det gik godt for Pursy i skolen.
Hun var overrasket. Det var vi ikke.
Vinteren kom, for det gik op for os, at sommeren var gået på hæld.
Vinen begyndte at række længere, end dagene varede.
Og det var mere, end nogen kunne have ønsket sig.
Nogen skulle have fortalt de kreolere, at det også bliver vinter i Louisiana.
Det kunne I have rettet op på med en genial opfindelse: varmeapparater!
Hvor er vodkaen? Du bad mig om at gemme den.
Hvor har du gemt den? Det må jeg jo ikke fortælle dig.
Hvornår er du begyndt at gøre, som jeg siger?
Bobby prøver at få mig til at sige, hvor jeg har gemt vodkaen.
Det er trods alt jul. Fint. Den står under bagtrappen.
Det var ellers din tur til at vaske. Glem nu ikke bamseskyllemidlet.
Du er da ikke jomfru, vel?
Nogle ville nok kalde dig en klam, gammel gris.
Det hedder vist en ulækker, gammel gris. Ikke klam.
Du er en ung, blomstrende knop. Lad mig nu leve igennem dig.
Det er du ikke, vel? Er du?
Jeg har børn. Hvorfor ser du dem aldrig?
Det er et godt spørgsmål. Men du har ikke svaret på mit.
Jeg prøver altså at være alvorlig for en gangs skyld.
Jeg ville ønske, jeg kunne se dem.
Jeg savner dem som bare fanden.
Hvis nogen virkelig vil se deres børn, skal de også nok komme til det.
Hvad med dig? Kan du huske din mor? At I boede sammen?
Nej, ikke rigtigt.
Før i tiden prøvede jeg at huske hende.
Hvad som helst ved hende.
Hendes stemme, hendes duft. Hvad som helst.
Jeg tænkte mig rigtig grundigt om og ønskede, at jeg havde nogle minder,
og så begyndte jeg selv at opdigte nogle.
At hun tog øjenskygge på og talte til mig i spejlet.
At hun lavede perfekte ostemadder uden skorpe til mig.
Jeg havde alle mulige opdigtede minder.
Jeg kunne bedst lide det, hvor hun tog mig med hen for at se hende synge,
og jeg sad sammen med en rar mand, der gav mig Shirley Temples.
Jeg opdigtede så mange minder, at jeg rent faktisk...
Jeg begyndte at tro, at jeg kunne huske hende, men...
Hun kom aldrig og hentede mig, så jeg glemte dem igen.
Jeg holdt op med at lade som om.
Er det et rigtigt træ? Hvor har du fået fat i det?
Det faldt af ladet på en varevogn. Gu gjorde det ej.
Okay, måske var det en Volvo. Stil det ud, hvor alle kan se det.
Hvor er vasketøjet, Lawson?
Pis.
"Jeg kan huske, da jeg avancerede fra protege til fortrolig ven.
Det var ikke hans mening at fortælle mig sine hemmeligheder.
Men da den første var blevet afsløret, blev vi hurtigt fortrolige.
Jeg stod på bibliotekets bagtrappe, da jeg fik øje på hans uniform:
En nystrøget, påskegul skjorte og den forbandede hat.
Han gik målrettet af sted. Tommy var altid beredt."
Jeg er Tommy. Bare så du er med. Det lyder fuldstændig ligesom dig.
"Han skulle til at gå lige forbi mig. 'Flot hat', sagde jeg,
hvilket fremkaldte Tommys berygtede smil.
Samme smil, som han gav de kvinder, der fangede hans opmærksomhed.
Smilet, der fungerede som svar på alle uønskede spørgsmål.
Smilet til et af hans børn, når han så en lille hånd række ud efter hans."
Det er sødt, men jeg tror, det er en dårlig sætning.
Det er de alle sammen. Det er derfor, de hænger på juletræet.
Det er bare, fordi normalt er det ikke...
"Tommy brølede:
'Minsandten om det ikke er Sydens næste store søn.'
Jeg var kun en ud af flere hundrede, der kom to gange om ugen
for at lade sig forblinde af professoren.
Tommy viftede vildt med armene,
som om han svingede med en usynlig lasso."
Jeg synes, "reb" er bedre. Jeg synes, "lasso" er bedre.
Før i tiden stolede han på min dømmekraft.
Før i tiden var du lettere at stole på.
Ingen danser The Alabama Shuffle som mig.
Men den her søde pige kan virkelig bevæge sig.
Hvorfor er du ikke altid så sød? Hvad ville jeg få ud af det?
Ren og ægte glæde.
Nu holder du de lystne øjne fra vores pige.
Hvad? Hun kan ikke lide mig. Hun kan bedre lide Lawson.
Du kan bedre lide Lawson end mig, ikke?
Du er fuld. Ja, det er jeg.
Men Lawson skal nok sørge for, at vi kommer hjem.
Ikke i aften. Jeg vil have ham for mig selv. Har du fortalt dem nyheden?
Vi tænkte, at han kunne flytte ind hos mig efter jul og få mere fra hånden.
Det er bare noget, vi har snakket om.
Lawson er ikke forelsket i dig.
Det rager ikke dig, Bobby.
Jeg har set ham sammen med en kvinde, han ikke kan få nok af.
En kvinde, som er trængt ind i hver en molekyle.
Som optager alle hans tanker og gør ham til en besat skabning.
Jeg har arrene fra den kærlighed i ansigtet. Har han fortalt dig om det?
Har du fortalt hende om forskellen mellem ægte kærlighed og en varm seng?
Lad hende nu være.
Jeg siger bare sandheden.
Hun fortjener at kende sandheden.
Og du kan gøre lige, hvad der passer dig.
Kan jeg nu også det?
Endelig langt om længe?
Jeg vil gerne sige noget nu, hvor vi fejrer vores kærlighed og venskab.
"Min ven, min fjende, jeg udfordrer dig.
Dig med den ugyldige mønt i øjenhulen.
Dig, min ven, med den indtagende mine,
som stak mig en løgn, da han opdagede min hemmelighed.
Med hele mit hjerte under din hammer.
Selvom jeg elskede ham lige så meget for hans fejl som for hans dyder,
var min ven en fjende på stylter med næsen i en snedig sky."
Bravo.
Hvorfor fanden siger du ikke bare, hvad du virkelig mener?
Skal hvert eneste ord, du siger, være en recitation?
Er det meningen at være alle andre, end den du i virkeligheden er?
Vil du gerne fortælle mig, at du er skuffet over mig?
Måske er jeg også skuffet over dig.
Jeg har aldrig bedt om at skrive den skide bog.
Din forløsning og min bod, ikke?
Har jeg ikke afsonet min straf?
Ni år, for helvede.
Jeg er ked af det.
Jeg er virkelig ked af det.
Det er Dylan Thomas.
"To Others Than You".
Det er en af de lette.
Farvel, Bobby.
Pis.
Er du okay? Må jeg komme ind?
Der klokkede du virkelig i det, hvad?
Lawson forlader mig.
Jeg vidste, det ville ske.
Jeg har fortjent det.
Jeg kommer til at dø alene.
Han forlader dig ikke. Han vil altid være der for dig.
Han klippede min historie i stykker og hængte den på juletræet.
Jeg har tisset i bukserne.
Lad os se at få dig ind i seng.
Det er pissekoldt, hvad?
Hvordan har han det?
Jeg tror, han tisser blod.
Jeg vidste, at der var noget galt. Han er bange for læger.
Det er nok bare en infektion.
Flytter du?
Nej.
Er du forelsket i hende?
Nej.
Hun er ellers rigtig sød.
Ja, det er hun.
Er du bekymret for ham?
Ja.
Hvad skete der, Lawson?
Da jeg mødte Bobby, var han noget helt særligt.
Han gjorde, som det passede ham, og havde en smuk kone og skønne unger.
De studerende elskede ham, og fakultetet hadede ham.
Kvinderne var vilde med ham. Han fik mig til at tro så meget på mig selv,
at jeg måske selv blev en lille smule forelsket.
Vi var altid sammen, og...
Der var en kvinde, jeg gerne ville giftes med,
og hendes veninde faldt pladask for Bobby.
Han begyndte at bruge mere tid sammen med os end derhjemme.
En aften skulle deres yngste spille en lilleput kamp.
De skulle spille to kampe,
så jeg overtalte ham til at få en drink sammen med pigerne først.
Sagde, at jeg ville tage med og se kampen senere.
Han blev ved med at sige, at han var nødt til at gå.
Den ene drink tog den næste,
og så kom den her idiot, dekanens nevø, ind og bekendtgjorde,
at han havde en affære med min kæreste,
og at alle vidste det undtagen mig.
Jeg kastede mig over ham. Han slog ud efter mig.
Bobby lagde sig imellem og fik en kæmpe flænge i ansigtet.
Bobby gik helt amok og tæskede knægten sønder og sammen.
Det var blevet meget sent.
Jeg vidste, at Ben ventede på ham.
Men da vi kom derhen, var han væk.
Alle var væk.
Han skulle ikke have været der alene.
Han var kun en lille dreng, og det var så mørkt.
Der var alt for mange mennesker, der kørte alt for hurtigt på den vej.
Man havde ikke en chance for at se ham.
Han var så lille,
og han forgudede sin far.
Juliette bad Bobby om at skride og aldrig komme igen.
Hun havde brug for en bedre mand. Sådan formulerede hun det.
Så tog I hertil?
Det lod til at være et godt sted at skrive. Det var langt væk.
Gode universiteter. Bobby kunne begynde forfra.
Jeg følte, at jeg burde støtte ham.
Hvis det ikke havde været for mig den nat,
kunne tingene måske have...
Jeg ved ikke rigtigt, hvad der skete.
Vi læste alt for mange bøger.
Der er et eller andet ved den her by.
Sådan er det bare.
Du burde få noget søvn.
Jeg har lavet morgenmad på madrassen til dig.
Har han givet lyd fra sig? Nej. Skal vi vække ham?
Gider du at give mig den T shirt?
Tak.
Flot hat.
Op med dig. Du skal til lægen. Og se at få det der væk fra sjoveren.
Du river det alligevel i stykker.
Derfor vil jeg ikke have, at min bog får gonorré.
Jeg havde bare lyst til at læse noget flatterende om mig selv.
Fandt du noget? Ikke rigtigt.
Det var ikke meningen at skabe problemer mellem dig og Georgianna.
Jeg mente ikke det, jeg sagde.
Hele aftenen står temmelig uklart. Jeg ved ikke, hvad der blev sagt.
Jeg har heller ikke lyst til at huske det.
Kom nu. Gaver, juhu. Glædelig jul.
Det var vores hjem den aften. Vores alle sammens.
Vi burde have fortalt sandheden, men det rette tidspunkt kom ikke.
Og julen er eventyrenes tid.
Den aften mindede Bobby og mig om en tid,
vi havde valgt at glemme, indtil hun dukkede op.
Det føltes rart at huske.
Om så bare for en stund.
Jeg er så mæt.
Det er jeg også. Det er jeg også.
Jeg ville ønske, det ville sne.
Det ville jeg også. Det ville jeg også.
Men jeg kan nu også godt lide regn.
Det kan jeg også. Det kan jeg også.
Kom nu. Du er nødt til at pisse.
Jeg kan ikke, når du ser på. Jeg har set dig pisse tusind gange.
Nå, men nu er jeg altså genert.
Pis nu bare.
Det er sikkert ikke noget alvorligt.
Jeg har alligevel også levet længe nok.
Gud, hvor er det koldt.
Mit pis var klart. Lad være med at lyve.
Oka y, det var lidt lyserødt, men jeg tager ikke til lægen.
Lawson, har du nogen noveller, du ikke har brændt af eller klippet i stykker?
Jeg skal skrive noget og læse det højt til min engelskeksamen.
Du er da god til engelsk.
Ja, til at læse engelsk, men jeg er ikke forfatter.
Hvad fanden er det, du har på? Det er Lorraines.
Du lader hendes ting samle støv. Du nægter at gå med din mors tøj.
Den her morgenkåbe og den person, der ejede den, er guld værd.
Er der noget galt? Fortæller du hende det?
Bobby skal til lægen. Han pisser stadig blod.
Han har udskudt det i ugevis.
Okay. Men jeg håber ikke, du har dameundertøj på.
Det kan du tro, jeg har. Det bringer held.
Jeg får alligevel en af de der tingester med bar ryg på.
Alle får min tingest at se. Ja, alle vil gerne se din tingest.
Og min røv. Lad os nu komme af sted.
Hvad sagde jeg? Et skide stykke snor hen over røven.
Hvor er Bobby? Jeg har lavet gumbo til ham.
Han skulle have taget flere prøver. Er alt i orden?
Det tror de. De skal bare se på hans tå for at være på den sikre side.
Så kan du jo invitere Georgianna på middag.
Jeg tror, hun er på arbejde. Er der en anledning, jeg ikke ved noget om?
Jeg skal på date. Er det rigtigt? Det var noget nyt.
Jeg tænkte, at det var på tide at få et liv.
Det er godt at høre. Ny kjole? Ja.
På en måde. Bobby har ret. Hvorfor ikke bruge Lorraines tøj?
Hun var virkelig lille. Den var ret svær at lyne.
Bare sørg for, at den forbliver lynet.
Jeg er en stor pige, Lawson. Det har jeg efterhånden været i et stykke tid.
Er det en optagelsesprøve til universitetet?
Ja, min studievejleder gav mig den. Jeg ville have smidt den ud.
Hvis du har karaktererne til det, skal du på universitetet.
Det koster penge. Man kan få økonomisk støtte.
Jeg ville måske være nødt til at flytte.
Ja, måske.
Jeg må af sted. Kommer han ikke og henter dig?
Vi har aftalt at mødes. Du skal ikke gå alene hjem.
Ring til mig... Jeg får et lift.
Vær lidt alene med Georgianna. Du har ikke sovet derovre siden jul.
Du sagde, at du gerne ville se lidt mere af New Orleans' musikliv.
Jeg kender ham der.
Hej, søde. Hvad laver du her? Jeg er her sammen med Sean.
Hej. Jeg har set dig spille før. Du er god.
Du er virkelig god. Du har aldrig fortalt, du er så god.
Jeg spiller ikke så meget mere.
Jeg har ikke... Jeg har ikke lungerne til det. Hvordan har Bobby det?
Bedre end dig. Skal du være med igen?
Der er en, du skal hilse på, Tiny. Er det den søde, lille Purslane?
Du kan ikke huske mig, vel? Nej, beklager.
Dengang din mor spillede her, satte hun dig ovre på den barstol.
Du var så nuttet.
Det var mit job at sørge for, at du havde masser af Shirley Temples.
Junior spillede sammen med Lorraine dengang.
De var vores bedste band. Når de altså ikke skændtes.
Lille Purslane. Du må endelig komme og hilse på gamle Tiny igen.
Shirley Temples er på husets regning. Vi ses.
Spillede du virkelig i Lorraines band?
Ja, selvfølgelig. Det gjorde alle dengang.
Sådan var det bare.
Lorraine og mig stod hinanden meget nær.
På et tidspunkt.
Jeg kan huske sidste gang, hun havde den kjole på.
Den ser lige så smuk ud på dig.
Jeg må smutte. Jeg er glad for, at du kom, søde.
Hvorfor har du ikke fortalt, at din mor var sangerinde? Det er da sejt.
Det ved jeg ikke. Det er så længe siden.
Vil du have en drink? Det vil jeg.
Hold da op. Glæder du dig til at komme hjem?
Hvis jeg må for dig og Purslane.
Du har endelig regnet os ud. Hvad er dommen?
Jeg har en infektion i nyrerne. Jeg har fået noget medicin.
De siger, at jeg skal holde mig fra alkohol.
Hvad med tåen? Det er bare fodsvamp.
Du er heldig. Du klarer den. Ja, men hvad, hvis jeg ikke gjorde?
Hvad mener du? Jeg så dig og Purslane juleaften.
Går I i seng sammen? Nej, hvorfor tror du det?
Fordi hun bliver mere og mere tiltrækkende.
Fordi hun er ung og er lidt lun på dig.
Det er jo rart. Hun er kun et barn, Bobby.
Hun er 18 år gammel.
Min kone var 18, da jeg mødte hende.
Det var kærlighed ved første blik.
Der skete ikke noget. Tingene gik lidt for vidt den aften,
og jeg tror, det skræmte hende lidt. Hun frøs lidt og var lidt ensom.
Hun var sikkert ikke den eneste.
Bare husk, at hun er Lorraines datter.
Du er bare jaloux. Det kan du tro.
Pis. Så meget er jeg sgu ikke værd.
Nej, det er du sgu ikke.
Vinteren føler sig aldrig hjemme i New Orleans.
En uvelkommen gæst, som minder os om det, vi mangler.
Og som tager af sted, så vi glemmer det igen.
Forår! Og vi er her stadig.
Skal vi ikke snuppe en flaske vin
og sætte os ned til floden ligesom før i tiden?
Kan du huske den kraftige pige, der badede nøgen? Hvad var det, hun hed?
Det ved jeg ikke. Hun er blevet religiøs.
Mon vi stadig vil bo sammen i himlen?
Hvis vi kommer i himlen, så gør alle det,
og så kan jeg frit vælge en libertiner. Byron, Sade, Hemingway.
Jeg ville være sjovere end alle de klynkehoveder tilsammen.
Jeg tror helt sikkert, at Pursy kan få økonomisk støtte.
Hun begynder bare på en eller anden smart skole,
mens vi bliver ældre og grimmere. Hvert forår kunne være vores sidste.
Nu vil jeg fandeme ned til floden!
Hvorfor skal du altid være sådan et teatralsk, gammelt fjols?
"Jeg vil bare gerne indånde hver dag.
Hvad lykken ikke har i længden, har den i højden."
Robert Frost. Du ved jo godt, at hun vil savne os, hvis hun tager af sted.
Hvis hun tager af sted, er det dét. Så er det slut.
Jeg vil ned til floden nu!
Jeg trænger til fred og ro. Jeg har så meget, jeg skal nå.
Jeg skal skrive en novelle eller et digt. Jeg dumper.
Nej, du skal nok klare den. Vi ses.
Hej, skat.
Jeg har ventet på dig hele dagen.
Hvad laver du her? Hvordan fandt du mig?
Du dufter godt.
Inviterer du mig ikke indenfor? Jeg har købt den her til dig.
Her minder om alle de dameblade, du læser.
Dem har jeg ikke tid til at læse mere.
Hvad laver du? Er du servitrice? Nej, jeg er bar...
Det rager ikke dig. Må jeg?
Du må klare dig godt. Ingen husleje. Og her er rarere end i husvognen.
Hvad vil du, Lee? Hvad mener du?
Jeg kom for at passe på dig, når Lorraines venner bliver sparket ud.
Hvad snakker du om? Dem, du deler huset med.
Hvor ved du fra, hvem jeg bor sammen med?
Det er til dig fra en advokat. Og du har selvfølgelig åbnet det.
Deres år er næsten gået.
Jeg har virkelig prøvet at forbedre mig, og jeg har virkelig savnet dig.
Der står, at jeg er eneindehaver af huset pr. 1. juli.
Vidste du ikke det? De rådne tabere har løjet for dig!
De er ikke tabere. De er mine... Dine hvad?
Kald dem ikke tabere. Jeg har et rigtigt liv nu.
Jeg går i skole... Et rigtigt liv?
I modsætning til vores lorteliv?
Og du har mødt nogle rigtige mænd,
der lyver, så de kan få tag over hovedet.
De får måske mere end det?
De har udnyttet dig, Purslane. Ligesom de udnyttede Lorraine.
Skrid med dig. Skønt!
Jeg kørte hele vejen herop for at besøge dig!
Så du går i skole nu? Meget morsomt.
Du skal bare huske én ting:
Ukrudt er bare ukrudt.
Lige meget hvor køn blomsten er. Tusind tak, Lee. Skrid med dig!
Hvad fanden sker der?
Er hun ved at gøre rent?
Hun har låst døren.
Pursy, åbn døren, skat.
Pursy, det er os.
Pursy, åbn døren, skat.
Pursy, du har låst døren. Jeg sagde jo, at det ville ske.
Åh nej. Hvordan? Kom. Hun har brug for lidt tid.
FORSVIND, OG BLIV VÆK!
To dage uden at nogen har set hende. Hun bad om fri i weekenden.
Sporet er koldt.
Ray sagde, at hun kom ind i morges og lånte telefonen.
Sneg hun sig forbi os? Nok med vilje.
Du har ikke været nogen særlig god støtte i alt det her.
Bor I måske ikke hos mig? I kan da bare tage et andet sted hen.
Jeg skal nok få gjort det godt igen. Hun skal i skole i morgen.
Jeg sætter vækkeuret, står tidligt op og taler med hende på vejen.
Får sat det hele på plads.
Vi har ikke noget vækkeur.
Vi har ventet på dig, skat.
Hvad synes du? Det er dine yndlingsfarver.
Gæt, hvem der har hjulpet. Ray, lke og selv Earl.
Det får nok salgsprisen til at stige. Tak.
Hvorfor tager du allerede af sted?
Vi vil stadig være venner. Det er dem, jeg vil væk fra.
De gjorde det ikke for at såre dig. Begynder du ikke i køkkenet?
Min søde Purslane. Jeg har fået det bedre og glæder mig til at se dig.
Der er gået alt for lang tid, og der er så meget at sige.
Jeg skriver til dig hele tiden, men tør ikke sende brevene.
Du skal have dem nu, så du kan få vores historie.
Du skal lære din far at kende. Det er min skyld,
at han ikke allerede kender dig.
Jeg skrev den her sang til jer begge to.
Hvor skal jeg gøre af dine glas?
Hvad er der galt?
Hvordan kunne du tale om hende hele tiden og ikke fortælle mig det her?
Er det sandt?
"Din stemme bevægede min sjæl. Bobby Long."
Jeg har altid haft en anelse, men hun fortalte mig det aldrig.
Jeg elskede hende først, og så kom Bobby hertil, og så brød helvede løs.
Bobby var stadig gift.
Han vidste ikke engang, hvad hun følte for ham.
Hun kæmpede så hårdt for at holde sig ædru.
Og da det lykkedes, kom hun hjem til en stor optræden på Howlin' Wolf.
Den her optræden?
Datoen stemmer.
Hun sagde, at din bedstemor ville tage dig med.
Hun kom aldrig.
Det gjorde han heller ikke.
Hun var sønderknust over, at ingen af jer var der.
"Til min søde Bobby.
Jeg har det bedre og kommer hjem for at synge en helt ny sang for dig.
Vær sød at komme. En, jeg elsker, kommer også, og I skal møde hinanden."
Det var dig, skat.
Dig og Bobby.
Du godeste.
Hvorfor bliver du ved med at drikke det lort? Det slår dig ihjel.
Nogle gange er jeg ved at brække mig over dig.
Du lever i en fantasiverden, hvor livet er en bog, og ingen tør skrive.
Enhver ved, at bøger er bedre end livet. Det er derfor, det er bøger!
Vær du bare ond, Pursy. Vi har fortjent det.
Men når du er færdig, så lad os tale sammen som en familie.
Som en familie?
Ligesom den familie, du ødelagde?
For ifølge Lorraine er jeg din familie.
Kunne du ikke tælle til ni måneder?
Jeg fattede ikke, hvorfor jeg skulle bo sammen med jer, men...
Du er min far.
Jamen jeg...
Elskede du hende?
Ja, meget højt. Men jeg...
Jeg ville ønske, vi aldrig havde fundet ud af det.
Bliv her, Pursy. Du må ikke gå.
Det er for sent. Nej, det er ikke.
Du har mig nu, skat. Du er ikke alene længere.
Lad mig være der for dig. Fortæl mig, hvad jeg kan gøre.
Kan du huske, at jeg fortalte, at jeg opdigtede minder om hende?
Det meste ynkelige er, at jeg også opdigtede minder om mig selv.
Ligesom forældre har en masse historier om deres børn:
"Var det ikke sødt, da Suzi ikke kunne sige... et eller andet?"
Folk husker de mærkeligste ting. Du kan nok huske en masse om dine børn.
Ja, det kan jeg.
Jeg tænkte, at jeg måske gjorde nogle søde, sjove ting, da jeg var lille.
Men der var bare ikke rigtig nogen til at se dem.
Jeg var der, skat. Jeg var der.
Aldrig særlig længe ad gangen, men jeg var der.
Vil du fortælle mig om hende, hver gang du tænker på hende?
Og også om mig?
For jeg tror, at jeg virkelig har brug for at vide det nu.
Jeg vil ikke sælge vores hus. Jeg elsker vores hus.
Jeg var bare så vred på dig.
Undskyld.
Jeg kan ikke huske, hvordan man gør det her.
Jeg skal nok gøre det for dig.
Hold da kæft. Din fod er helt blå.
Jeg har øvet mig i at gå med de her sko.
Den er bare følelsesløs.
Jeg vil ikke have, at min datter skal skamme sig over sin far.
Hvordan ser jeg ud? Flot.
Hvordan ser jeg ud? Udmærket.
Dit hår stritter.
Sådan.
I ligner et par rigtige skatteborgere.
Er jeg passende påklædt? Du er fin. Dine bukser står åbne.
Er du klar til at se vores datter få sit eksamensbevis?
På en dag som i dag skal man huske at være taknemmelig.
Vær stille, alle sammen. Vær stille.
Jeg vil gerne udbringe en skål
for min smukke datter Purslane Hominy,
min egen dyrebare pige.
Cecil sagde, at man skal huske at være taknemmelig på en dag som i dag.
Jeg har meget at være taknemmelig for,
som jeg ikke har været opmærksom på.
Jeg er taknemmelig for en Gud, som jeg troede havde opgivet mig.
Kærligheden fra et barn, der, om Gud vil det,
skal begynde på et rigtigt universitet til efteråret,
for min datter er klog. Klogere end sin gamle far.
Det skal guderne fandeme vide.
Pursy, du har lært det her gamle fjols en hel masse.
Og som den prægtige T.S. Eliot sagde:
"Vi skal blive ved med at udforske. Og formålet med al vor udforskning
er at ende dér, hvor vi startede,
og kende stedet for første gang."
Det er det, du har givet din far. Og det er han dig evigt taknemmelig for.
Kom så herop og dans The Alabama Shuffle med din far.
Spil den langsomme, som jeg så godt kan lide.
Vl ER UDE AT FISKE Vl SES DERUDE
Nogle mennesker når til et punkt, hvor de ikke kan komme længere.
Hvor koner og job kolliderer med en trang,
både den uerkendelige og den, der forbliver ude af syne.
Hvis man ser det usynlige, så ser man det, man skal skrive.
Sådan sagde Bobby altid. Han ville leve sammen med de usynlige.
Dem, som vi går forbi hver dag. Dem, som vi nogle gange bliver.
Dem i bøger, som kun lever for en eller andens indre blik.
Det var hans skæbne at gå igennem livet og ikke rundt om det.
Han var sikker på, at den korteste vej til himlen var igennem helvede.
Men hans virkelige hæmsko var hans sind,
der både var ophøjet og hæmmet af for mange historier
og den vej, han valgte for selv at blive én.
Bobby Longs tragiske brist var hans sværmeri for alt, hvad han så.
Vil man gerne tro på en form for retfærdighed,
så fik Bobby sin for en sang.
EN KÆRLIGHEDSSANG TIL BOBBY LONG
Og skulle en gravskrift være min historie,
ville jeg have en kort en klar til mig selv.
På min gravsten skulle der stå:
"Jeg skændtes med verden som med en kæreste."
Robert Frost.