Hei, puștiule!
- Ce e? - Am găsit ceva.
Trebuie să vezi ăsta.
„Jumanji”.
Joc pe tablă?
Cine joacă din astea?
JUMANJI AVENTURĂ ÎN JUNGLĂ
Parează. Parează. Evită.
Poc.
Upercut.
Lovitură la cap. Ești mort.
Lovitură. Lovitură. Contralovitură. Lovitură la cap. Bum!
Pregătește-te. Luptă.
Fridge: O ai?
- O am. - Ai pierdut.
La casa sinistră, în 20 de minute.
„...Benjamin Franklin, iar acest sentiment de excepționalism național
a alimentat expansiunea spre vest, care s-a răspândit ca focul.”
Spencer, scumpule!
Mamă, n-am spus că batem la ușă?
Am întârziat la muncă. Te duci la tata după școală?
- Probabil. - Să nu-ți uiți epinefrina.
Lumea e un loc înspăimântător.
Fii atent! Și te iubesc la nebunie. Pa.
- Pa! Ne vedem duminică seară. - Bine.
DEZINFECTANT DE MÂINI
- Pa, mamă! - Mănâncă ceva înainte să pleci!
Nu pot. Mă întâlnesc cu Spencer.
- Spencer Gilpin? - Da.
- Mă meditează, ca să-mi măresc notele. - Mă bucur să aud asta.
- Micul Spencer Gilpin. - Da.
- Notele tale o să fie în regulă? - Da. De-asta mă ajută.
N-aș vrea să ieși din echipă...
N-o să ies...
O să fie bine. Bine?
Bine.
Drăguță, nu?
Da.
bethanywalker. Proaspăt trezită. Diminețile! nemodificată îmiiubescviața
- Yo! - Hei, Fridge!
De ce ai haină de ploaie?
- Cum adică? - Nu plouă.
S-ar putea. Nu se știe niciodată.
- O, Doamne! - Ce naiba?
Ne putem grăbi? Nu-mi place la casa sinistră.
Poftim!
- Ai corectat tot? - Da.
Și am adăugat un început, și...
un sfârșit, și... Și ceva la mijloc.
O făceam eu dacă aveam timp, dar...
Nu-i mare lucru.
Mă gândeam...
că a fost distractiv să-ți fac tema,
dar nu știu ce faci în weekend.
- Am putea... - În weekend, da...
- Hei, Fridge! - Hei.
Te duc undeva?
Mă duc cu ea.
De fapt, e mai bine și pentru mine, așa că...
Ne vedem mai târziu, Frigider!
Scuze! Scuze.
Salut, fato!
În fine...
Nu e ca și cum am fost prietenul tău cel mai bun toată copilăria.
- E-n regulă. - Ce ai spus?
Nimic, dle.
Tipul ăla e super ciudat!
Bietul om! E îngrozitor ce s-a întâmplat cu oamenii ăia.
- Eu vorbeam de puști. - Ce faci aici?
Vorbeam cu prietenul meu.
Ai grijă pe unde hoinărești, ai înțeles?
Da, dle Vreeke. Am înțeles.
Lumea asta halește copiii ca tine.
Au trecut două ore de când am postat-o
și el n-a comentat. Nici n-a dat Like.
- Tu ai văzut-o. - Da, super!
- Nu știu care e problema lui. - Mersi.
Nu postez tot timpul, doar cât să fiu relevantă. Dar e destul de drăguță...
E cineva în spatele tău.
- Bună! - Bună!
Bethany, ai dat un telefon în timpul testului?
Da, dar am terminat testul deja.
Ai observat că alții nu au terminat?
- Și? - Dă-mi voie să reformulez.
Ești conștientă că mai există și alți oameni pe lume, da?
Uitați, trec prin ceva acum și...
nici mie nu-mi place, sunt în criză și Lucinda...
mă sprijină ca femeie și poate ar trebui s-o faceți și dv.
- Închide telefonul. - Închei repede.
- Acum, Bethany. - Două minute și termin.
Și-acum mergi la detenție.
Bun, munciți brațele, haideți!
- Bethany, ai întârziat. - Scuze.
Am auzit că s-a despărțit de fotbalistul ăla.
Asta e portița ta, Fussfeld.
O să exersăm prinderea și pasele.
Faceți echipe de câte doi și luați câte o minge. Haideți!
Martha!
Martha, nu poți juca singură.
Ia-ți un partener.
Haide, mai repede!
Nu, e în regulă.
Bine.
Trebuie să participi, ca toată lumea.
Altfel, de ce ești aici?
E o cerință.
- Martha... - Mi se pare inutil.
Nu cu sportul o să intru la Princeton
și nu înțeleg obsesia de a arunca mingea
într-un coș și cu eseul de 5 puncte.
Sunt multe chestii aiurea, dar, în primul rând,
e o activitate fizică, care-ți prinde bine,
cu alți oameni, care îți prinde tot bine.
Și, dacă încerci, s-ar putea să te și distrezi.
Să mă distrez. Asta facem aici?
La școală se învață lucruri care chiar contează.
Nu avem mult timp în viața asta
și eu nu vreau să-l pierd fiind profesoară de sport.
Asta a sunat prost.
Da, cu siguranță.
O să stai la detenție.
A zis-o fără rezerve.
Foarte tare!
Spencer Gilpin!
DIRECTOR
Ia loc, Spencer!
Dră Mathers...
„Iar acest sentiment de excepționalism național a alimentat
expansiunea spre vest, care s-a răspândit ca focul.”
Îți sună cunoscut, dle Gilpin?
- Nu. - Este ultima propoziție
din lucrarea lui Anthony despre expansiunea spre vest
și, întâmplător, e ultima propoziție
din lucrarea ta de anul trecut despre expansiunea spre vest.
Interesant!
Chiar?
Așa cred. Care sunt șansele?
Slabe.
De asemenea, ai folosit aceeași metaforă,
„se răspândește ca focul” în lucrările tale
„Boston Tea Party”, „Bătălia de la Gettysburg”...
și „Mișcarea sufragiului femeilor”.
E atât de cald în încăperea asta!
Anthony, știu că trebuie să treci la cursul meu,
dar nu așa ai s-o faci.
- N-o să tolerez copiatul. - Copiatul?
- N-am copiat. - A fost vina mea.
Eu l-am pus s-o facă.
Tu l-ai pus...
să te pună să-i scrii lucrarea?
Da.
Uite, îmi pare rău, bine?
Nu, nu e în regulă.
Ce naiba, mă? M-au dat afară din echipă!
Eu puteam fi exmatriculat din cauza ta. Nu ești singurul
care trăiește periculos.
- Trăiești periculos? - Da!
E cel mai periculos lucru pe care l-am făcut în viața mea.
Și uită-te la mine!
Acum plătesc.
Deci...
Ce grup distractiv!
Bun venit la detenție!
- Da, Spencer. - Vreau doar să spun că-mi pare rău.
- Mulțumesc. - Dle director, eu doar am dat un...
Bethany, te rog. Sunteți toți aici dintr-un motiv. Știți care e.
Dar la asta ar trebui să vă gândiți.
La cine sunteți...
în acest moment.
Și la cine vreți să fiți.
O viață aveți.
Voi decideți cum vreți s-o trăiți.
Din fericire,
nu există loc mai bun de reflecție
decât la detenție.
Toată lumea, sus! Haideți!
Transformăm asta într-o nouă sală de computere.
Dar, mai întâi, trebuie golită.
Revistele astea vechi sunt pentru fabrica de reciclare.
Dar trebuie pregătite înainte să se predea.
Se pare că toate capsele trebuie scoase.
Ce nu terminați azi veți termina mâine.
- Mâine e sâmbătă! - Că nu joc fotbal?!
- N-o să țină. - E corect.
- Taci! - Vă sugerez să vă apucați.
Alegeți-vă armele!
La ce naiba le trebuie o minge de bowling?
Pe bune, nu e semnal?
- Se poate mai rău de-atât? - Ne ajuți?
Sau ești prea drăguță?
Sunt prea drăguță.
Te-am văzut cu antrenoarea Web azi.
Adică, nu te priveam în mod ciudat.
Eram de față, în aceeași sală.
Mi s-a părut foarte inteligent ce spuneai...
despre de ce educația fizică e nașpa și...
despre alte lucruri.
Mersi.
Da.
DONAȚI
Ce e ăsta?
- Nu știu. - E un fel de....
Nintendo vechi?
Nu cred.
Nu-l recunosc.
„Un joc pentru cei care caută
Cum lumea lor s-o facă uitată”.
BUN VENIT ÎN JUMANJI
„Jumanji.”
Capse, oameni. Capse.
- „Jumanji.” Ce înseamnă asta? - N-am idee. N-am auzit de el.
SELECTAȚI UN PERSONAJ
Pe care să-l aleg?
Nu știu. Nu cred că are mare importanță.
Jefferson McDonough „Hidroavionul”,
pilot și ștrengar.
- Nu merge. - Încearcă altul.
Franklin Finbar „Soarele”.
EXPERT ZOOLOGIE ARME
Pare dat naibii.
Și e zoolog expert, ceea ce e bestial.
- Alege tu. - Bine.
Dr Bravestone „Mistuitorul”.
ARHEOLOG EXPLORATOR
Bethany, te bagi?
Bine.
O să fiu...
Shelly Oberon...
geniul voluptos.
CARTOGRAF GENIU VOLUPTOS
Capse, haide! E rândul tău.
Nu.
- Nu, mersi. - Doar câteva minute?
- O să fie distractiv. - Nu e amatoare.
Bine. Fie.
E poate cea mai stupidă chestie pe care am făcut-o.
Tare mă îndoiesc.
UCIGAȘĂ DE BĂRBAȚI
Bun venit în Jumanji!
Ce se întâmplă?
Cred că se arde!
Scoate-l din priză!
Ce se întâmplă cu mâinile tale?
- Ce-i cu tine? - Nu știu.
Spencer!
O, Doamne!
Ce naiba, omule?
O, nu!
Doamne sfinte!
Băieți?
Băieți! Asta nu e vocea mea.
Unde e părul meu?
Ce nai...?
Doamne!
Ce porcărie de...?
- Cine ești tu? - Cine ești tu?
Cine e ea?
Cine sunteți voi?
Ce naiba se...?
- O, Doamne! - Dă-te de pe mine!
Sigur îi dau în judecată! Ce-i cu vocea mea?
- Dă-te! Mă strivești! - Unde sunt?
Dă-te!
Ce naiba? Ce s-a întâmplat cu... restul din mine?
Ce-i ăsta din spatele meu? Ce e ăsta?
- Ce e ăsta? - O, Doamne!
Fridge?
Da, eu sunt Fridge. Cine ești tu?
Eu sunt Spencer.
Ce? Pe naiba! Ce se întâmplă?
Cred...
că suntem în joc.
- Poftim? - Ce vrei să spui?
Cumva, nu știu cum,
am fost aspirați în joc.
Și am devenit avatarurile alese.
Așa că sunt eu, Spencer, dar arăt și vorbesc
ca dr Bravestone „Mistuitorul”.
- Vrei să spui că tu ești Spencer?! - Da, exact.
Fridge, sunt Spencer. Ceea ce înseamnă că tu ești Finbar „Soarele”.
Scrie pe vesta ta.
- Martha? - Da.
Tu ești Ruby Roundhouse.
Și, Bethany, tu ești profesor Shelly Oberon.
- Doar că Shelly o fi scurt de la Sheldon. - Ce vrei să spui?
- Dumnezeule! Are dreptate. - Și tu...
- Tu ești Spencer? Tu? - Da. Vă spun, sunt Spencer.
Da, el e Spencer.
Asta înseamnă că eu...
Eu sunt...
Stai! Bethany, nu!
Nu!
Sunt un bărbat gras, de vârstă mijlocie.
Am un tatuaj.
Mama a spus că mă omoară dacă-mi fac tatuaj.
Ce e ăsta?
Și eu am unul.
Uneori.
Ia stați!
Unde mi-e telefonul?
De ce port așa ceva în junglă?
Un șort micuț și bluză cu ham de piele?
Ce e asta?
Eu arăt ca un pitic de grădină! Unde mi-e telefonul?
- Ce contează? - Suntem în corpurile altcuiva!
Nu pare cea mai mare grijă
- ...în momentul ăsta. - Nu crezi
că ar fi un moment bun să sunăm
sau să dăm mesaj cuiva? Sau să ne schimbăm statutul
în „Blocat într-un joc”?
Eu, unul, nu am Claritinul.
- Și sunt alergic la aproape orice. - O, nu!
Ai alergii, Spencer?
Mie-mi lipsește jumătate de metru de corp!
Auziți, nu se poate întâmpla asta.
Poate suntem toți în comă.
Împreună? Toți în comă, împreună?
E singura explicație. Jocul ăla vechi
ne-o fi electrocutat și suntem...
- Doamne, Bethany! - Dumnezeule!
Termină!
Dumnezeule! Du-te și salveaz-o!
Nu mă duc acolo! Du-te tu!
Nu. Am un rucsac în spate!
Se știe că nu sari în apă cu un rucsac în spate.
Au!
Ce mama...?
- Bethany! - Ce s-a...?
Ești bine?
Ce nebunie!
Nu înțeleg locul ăsta.
- Ce s-a întâmplat? - Am fost mâncată de un rinocer,
după aia am căzut 300 m din cer.
Așa a părut.
Ăla era un hipopotam. Sunt omnivori.
Sunt rapizi ca un cal pe distanțe scurte,
iar mușcătura lor are o forță de 8.100 N.
De unde știu asta?
Ești expert în zoologie.
- Cum? - Eu sunt tot un bătrân gras, nu?
- Mă tem că da. - Stați.
De ce acceptă toată lumea asta? Adică, a căzut din cer și...
Auziți...
Bethany, ridică-te! Bethany, ridică-te!
Haide!
Dr Bravestone! Bun venit în Jumanji!
Nu stați acolo! Urcați!
- Hai, hai, hai! - Da.
Dr Bravestone.
Arheolog faimos și explorator internațional.
Cunoscut pe șapte continente pentru faptele sale pline de curaj.
Nu e centură?
E o onoare să te cunosc în sfârșit!
Nu mi-e rușine să spun că ești și mai răpitor în persoană.
Mersi.
- Cine ești tu? - Nigel Billingsly la dispoziția ta,
Ruby Roundhouse, ucigașă de bărbați.
Bun venit în Jumanji!
Abia am așteptat sosirea ta!
După cum știți, Jumanji e în mare pericol.
Ne bizuim pe voi să rupeți blestemul.
- Blestem? - Ce blestem?
Scuză-mă, mi-ai văzut telefonul pe undeva?
Profesor Sheldon Oberon.
Bun venit în Jumanji! Nigel Billingsly la dispoziția ta.
Abia am așteptat sosirea ta!
Ce e cu tipul ăsta?
Cred că un PNP.
Un ce? Pe limba noastră, te rog.
Un personaj neparticipant. Face parte din joc.
Orice-l întrebăm, are doar câteva răspunsuri programate.
Am înțeles. Acum totul e clar.
Franklin Finbar „Șoarece”.
Bun venit în Jumanji!
- E „Soarele”, nu „Șoarece”.
Nu, dragă domnule. E „Șoarece”.
- „Șoarece”? - O poreclă dată
pentru statura ta mică și felul adorabil de a fi.
Știam că o să vii.
Dr Bravestone nu se duce nicăieri fără ajutorul său de încredere.
Ajutor?
De când dr Bravestone te-a salvat de un războinic din jungla din Peru,
- ... nu l-ai mai părăsit. - Aha.
Putem reveni la blestem?
Este totul documentat în scrisoarea pe care ți-am trimis-o.
- Citește-o tare. - Nu am nicio scris...
Da.
„Dr Bravestone, îți scriu din cauza situației disperate
din Jumanji. Avem nevoie de ajutorul tău imediat.”
- Auziți... - Ce se întâmplă?
Ce naiba se întâmplă?
Cred că e o scenă intermediară. Multe jocuri o au.
E ca un film în care ți se spune povestea.
Numele meu e Nigel Billingsly,
ghid de teren în Jumanji.
Am fost angajat de fostul tău partener,
acum dușman de moarte, profesorul Russel Van Pelt,
pentru a conduce o expediție decisivă.
Profesorul Van Pelt venise
să caute notoriul Altar al Jaguarului,
locul de odihnă al sacrului Giuvaier din Jumanji.
După cum știi, Giuvaierul era marea lui obsesie.
După ani de căutări, a crezut
că a descoperit locul unde se află.
E posibil?
Oare l-am găsit în sfârșit?
Van Pelt mi-a spus că voia să găsească Giuvaierul, ca să scrie despre el.
- E real. - Ce nu am știut
este că intenționa să îl ia pentru el.
L-am găsit.
L-am găsit!
Legenda spune că Jaguarul apără Jumanji
și oricine încearcă să-l orbească va fi consumat de o putere întunecată.
Van Pelt a pus stăpânire pe toate creaturile din Jumanji,
posedându-le, controlându-le.
Și un blestem cumplit a căzut peste acest ținut cândva pașnic.
L-am implorat să-l pună înapoi, Însă, odată ce l-a avut în mână,
nu i-a mai putut da drumul.
Așa că am așteptat până au adormit noaptea
și am acționat.
Aduceți-mi Giuvaierul!
Și omorâți-i pe toți cei care încearcă să vă oprească!
Asta este. Poftim!
Cu ajutorul neprețuit al asociaților tăi,
trebuie să-ți folosești aptitudinile, să pui Giuvaierul în ochiul Jaguarului
și să rupi blestemul.
Și sunt sigur că vrei să începi imediat.
- De fapt, cred... - Mult noroc!
Soarta Jumanjiului e în mâinile voastre.
- Ce? - Și nu uitați:
Scopul în versuri o să-l auziți
Înapoiați Giuvaierul și blestemul îl opriți.
Dacă jocul doriți să-l părăsiți,
Salvați Jumanji și numele i-l rostiți.
Mult noroc! Soarta Jumanjiului e în mâinile voastre.
- Și nu uitați: - Spune același lucru.
Scopul în versuri o să-l auziți...
Înapoiați Giuvaierul și blestemul îl opriți.
Dacă jocul doriți să-l părăsiți
Salvați Jumanji și numele i-l rostiți
E în regulă. Poți să faci asta. În viața reală, lumea te iubește.
Te poți cupla cu oricine.
Asta îți spui când ți-e frică?
Poți să nu mă judeci două secunde?
M-am despărțit de Noah, am devenit bărbat...
și nu-mi găsesc telefonul! Am voie să fiu supărată!
Dr Bravestone, iată harta cu Jumanji.
Trebuie să mergeți la bazar, să găsiți piesa lipsă.
- La bazar. - Ce piesă lipsă?
Vă salut! - Ne poți duce
- ...până la statuie? - Și nu uitați:
Dacă jocul doriți să-l părăsiți,
Salvați Jumanji și numele i-l rostiți.
Vrei să pui ăsta înăuntru?
Nu.
Hai, ești singurul cu rucsac, Fridge.
Și ce? Avem o hartă. Trebuie să găsim...
Bazarul, cred.
Ducem Giuvaierul la statuia cu Jaguarul
și mergem acasă. Nicio problemă.
De ce nu putem să plecăm, să oprim jocul fără să facem toate astea?
Trebuie să terminăm jocul.
Cred...
Cred că trebuie să salvăm Jumanji.
La naiba, ăla da bărbat!
Nu plânge, nu plânge!
Nu plânge!
Sunt atâtea boli aici!
E cald.
Bine, la asta sunt bun.
La jocuri video. Asta fac. E chiar lucrul pe care-l fac cel mai mult.
Într-un astfel de joc, sunt niveluri.
Ca să termini jocul, trebuie să termini nivelurile.
Care devin tot mai grele.
- Terminăm nivelurile... - Spencer, măcar știi unde mergem?
- Oarecum. - Oarecum?
Atunci e bine! Suntem pe mâini bune.
Bine, piesa lipsă, bănuiesc.
Doamne, probabil aia căutăm! Piesa lipsă din hartă.
Dar nu e nimic aici.
Cum nu e nimic? E o hartă, exact cum a spus.
E o hartă cu Jumanji.
Cartografie.
- Ce e asta? - Studiul hărților.
- E o abilitate a profesorului Oberon. - Exact!
Deci voi nu vedeți asta, dar eu, da?
Personajele alese au anumite abilități.
Trebuie să existe un mod de ne accesa...
PUTERI: SLĂBICIUNI:
Ce ai făcut? -„Puteri: Neînfricat. Cățărări.
Viteză. Bumerang.
Intensitate mistuitoare.”
Ce naiba faci?
- Ce s-a întâmplat? - Doar ce-ai mistuit.
„Slăbiciuni:
niciuna”?
Cum ai făcut asta? Lista?
Cred că am apăsat pe pectoralul meu stâng uriaș.
- În zona sânilor. Hai să-ți arăt. - Dispari de-aici!
Măcar apasă-l de față cu noi, ca să știm cum...
„Puteri: Karate. T'ai chi. Aikido. Luptă prin dans”?
Luptă prin dans? Măcar există așa ceva?
„Slăbiciuni:
Venin”.
Pe bune?
PUTERI: CARTOGRAFIE, ARHEOLOGIE, PALEONTOLOGIE
Paleontologie. Ce înseamnă asta?
Studiul fosilelor, cred.
- E mișto. - Zise karatista dură superbă
bătrânului cu fosile, fără rezistență.
PUTERI: ZOOLOGIE, ARMURIER
SLĂBICIUNI: CHEC, VITEZĂ, FORȚĂ
Urăsc jocul ăsta!
„Slăbiciuni: chec.”
Da, checul e slăbiciunea mea.
Pe lângă viteză și forță.
Forța e slăbiciunea mea.
Pot să... Întrebare rapidă!
Cum e forța slăbiciunea mea?
Să-mi explice cineva! Și de ce aș avea nevoie de viteză?
De ce ar trebui să fiu rapid când sunt urmărit
de o zebră ucigașă enormă, cu pălăria asta caraghioasă?
Ești și un armurier bun.
- Ce înseamnă asta? - Cred că înseamnă
că ai armele mele în rucsac...
și mi le dai când și dacă îmi trebuie?
Auziți! Harta se schimbă.
- Cum adică? - Ce scrie?
Nu sunt multe informații,
dar acum un minut nu scria asta.
Scrie: „Zgomotul mare”.
ZGOMOTUL MARE
Nu-mi place asta.
- Eu am terminat. - Ce altceva?
Bine, și aici scrie: „Din adâncuri”.
DIN ADÂNCURI
Hipopotamul a venit din adâncuri. Ăla care...
Da, care a făcut chestia. Mergem mai departe.
Dacă „Din adâncuri” e primul nivel,
„Zgomotul mare” trebuie să fie al doilea.
Încotro?
Bine.
Dacă ăla e ăsta...
și ăla e aici...
Chiar aici, cred.
Ce joc e ăsta?
Fugiți!
Stați!
Hai, picioarelor!
De ce alerg așa încet?
O, Doamne! O, Doamne!
Ce nașpa!
Răspândiți-vă!
Dumnezeule!
Haide!
- Ăia au arme uriașe! - Chiar?
Asta erau, Spencer?
- Arată-mi rucsacul. - De ce?
Ai armele mele înăuntru.
Jos!
Am armele tale?
Nu simt nicio... Ce e ăsta?
Da! Bumerangul! E una dintre puterile mele.
- Ce o să faci cu el? - Nu știu.
- O să-i omor, cred. - Cu ăla?
Ai o idee mai bună? Ai grijă!
Fii atent la asta!
- Bine lucrat! - Acolo.
Vrei să văd dacă am un sac de nisip pe care să-l arunci absolut degeaba?
- Stai, stai. - O, nu!
A funcționat!
Vin! Trebuie să plecăm!
Nu pot să-i întrec!
Trebuie să plecăm acum!
- Urcă-te în spatele meu! - Mai bine mor.
- Sari în spatele meu! - Nu! O să mor.
Lasă-mă jos!
Spencer! Lasă-mă jos!
Cred că glumești!
O, nu, nu, nu!
- Trebuie să sărim! - Ai înnebunit?
Aș prefera să fac orice altceva!
Săriți!
- Martha! - Săriți!
- Trebuie să sărim! - Nu știm cât de adâncă e apa!
- Trebuie! - Nu!
O să sari! O să sari! Sari! Sari!
Cred că fac atac de cord.
Nu pot să respir.
A fost cel mai umilitor moment din viața mea!
- Să nu mai faci asta! - Am înghițit multă apă.
M-au nimerit.
O, nu!
Martha?
- Ce s-a întâmplat cu ea? - E moartă? A murit?
Stați un pic...
Ce naiba e...?
- Dă-te de pe mine! - Ești bine?
- Așa cred. - Dă-te de pe mine!
- Mă dau de pe tine. - Îi pasă cuiva dacă eu sunt bine?
Ce sunt eu? Pernă de aer umană?
Bănuiam eu.
Avem toți câte trei vieți. Tatuajele de pe brațele noastre...
Dumnezeule, uitați-vă cât e ăsta!
- Spencer! - Ce?
- Ce spuneai? - E numărul vieților noastre.
Bethany a fost mâncată de hipopotam, așa că mai are două linii.
Are dreptate.
Stați, ce se întâmplă dacă ne pierdem toate viețile?
De obicei, asta ar însemna...
sfârșitul jocului.
Cum adică sfârșitul jocului?
Vrei să spui că putem muri cu adevărat aici?
- Nu știu sigur... - Nu ești sigur?
Nu ești sigur, dle geniu în jocuri video?
N-am fost niciodată blocat într-unul!
Așa că nu sunt sigur, dar, da, mă tem că am putea muri toți.
Asta mă îngrijorează acum.
Ar fi bine să găsim piesa lipsă, atunci.
Bine.
Pare să fie un sat dincolo de munte. Poate ăla e bazarul.
- Hai să o facem! - Stați!
Trebuie să mă ușurez întâi.
Mi-a fost groază de asta toată ziua, dar și eu vreau.
Pot să vin cu tine, să-mi arăți cum se face?
S-ar putea să am nevoie de ajutorul tău.
Da, sigur. Da, te ajut.
Deci, cum facem asta?
Ușor.
Te desfaci la fermoar, îl scoți și-i dai drumul.
Nu uita să țintești. E foarte important.
Doamne! Chiar am un penis atașat de corpul meu.
Martha, vino să-mi vezi penisul!
Nu, mersi.
- E primul pe care-l vezi? - Da, n-am vrut să mă uit.
Eu m-am uitat la al meu la 20 de secunde de când am ajuns aici.
Mă bucur să raportez că am adus un lucru din lumea exterioară.
Ce faci?
- Te uiți? - Scuze.
- Nu te uita încoace! - Nu te uiți niciodată. Se știe.
Bine, puișor,
o s-o luăm încet și nimeni nu pățește nimic.
- Și-acum? - Dă-i drumul!
- Nu uita să țintești. - Ce-i cu tine și țintitul?
Putem să nu vorbim de față cu o fată?
E mult mai ușor!
- E mișto, nu? - Da, pentru că ai mâner.
E o nebunie că nu pun asta pe Instagram acum!
- Asta pare în ordine. - Înainte!
Bravestone.
El și tot grupul.
Au scăpat?
I-am pierdut în junglă.
Ar fi trebuit să știu.
Ce vreți să spuneți, dle?
O să chem fiecare creatură și fiecare soldat,
ca să-i vâneze!
O să revendic ce-mi aparține.
Găsește-i!
Aveți grijă cum pășiți.
E denivelat. N-aș vrea să vă scrântiți glezna.
- Eu am pățit asta în tabără și... - Vrei să taci?
- Bine, nicio problemă. - Te rog!
- Pot să împrumut jacheta ta? - Sigur.
- Mersi. - Ce faci?
Parcă-s în bikini la școală.
Eu am făcut asta odată. M-au trimis la director.
- Normal. - Lui Noah îi place când sunt mai golașă.
E secretul relației noastre.
Judeci mult? Zău, nici nu pot deschide gura în preajma ta!
Nici nu mă cunoști, dar ai decis că mă displaci.
Stai un pic, nu te displac.
- Nu? - Nu.
Cred doar că trăiești în „bula fetelor sexy, populare”,
în care toată lumea te tratează ca pe o prințesă sau un obiect.
Poate asta te face un pic egocentristă sau cumva?
Asta e drept.
Dar crezi că poate tu judeci atâta
pentru că ți-e teamă că oamenii n-o să te placă,
așa că decizi să nu-i placi tu prima?
Nu.
Poate. Poate.
Bine, atunci...
Spun doar că ești atrăgătoare. Fii mândră de asta!
Mersi.
Cred.
M-am săturat de jocul ăsta. Dă-te din calea mea, Spencer!
- De ce ești supărat pe mine? - De ce?!
Chiar mă întrebi asta?
Din cauza ta am fost dat afară din echipă.
Am ajuns în... ce mai e și ăsta...
Și te întrebi de ce nu mai suntem prieteni?
Nu mai suntem prieteni pentru că n-ai vrut să rămâi în Jumanji?
Nu prea cred.
Nu suntem prieteni, pentru că nu sunt destul de cool pentru tine,
așa că m-ai ignorat
până ai avut nevoie să-ți fac temele.
Nu e de mirare că nu știi nimic despre expansiunea spre vest!
Vezi? Știi ceva?
Nu sunt prost, Spencer!
Ți-am cerut o favoare simplă! Să-mi faci tema, ca să nu fiu
dat afară din echipă, iar tu ai dat-o în bară!
Acum nu pot să fac singurul lucru la care sunt bun și e numai vina ta!
Ar trebui să te bat măr chiar acum!
- Să te văd! - Ce-ai spus?
O, bine.
- Înțeleg ce se întâmplă. - Măi...
Crezi că, dacă ai 1,95-1,98 m
și 120 kg de mușchi, ar trebui să-mi fie frică de tine?
Asta crezi?
Poate.
Hai să-ți spun ceva...
Ești același puști enervant de care am încercat să scap dintr-a 7-a.
Nu s-a schimbat nimic.
Nu lăsa corpul ăsta nou să te cotonogească.
Prostule!
- Nu! - Spencer!
Spencer!
- L-ai omorât! - Fridge, nebunule!
Calmați-vă! O să se întoarcă.
Nu mă face prost.
Nu mă împinge.
Sau ce, Spencer?
Sau te împing și eu.
M-ai plesnit?
- Fridge, nu! -Ba da. Ba da.
Ba da. Vrei să mă ples...
Nu! Nu!
Ajunge!
Nu putem irosi vieți.
Avem nevoie unii de alții.
Că-ți place sau nu, trebuie să facem asta împreună.
Poți s-o mai spui o dată, te rog?
- Trebuie să facem asta împreună? - Dar cu privirea mistuitoare.
O controlezi sau vine de la sine?
Vine de la sine.
- Deci ce trebuie să facem? - Căutăm piesa lipsă din hartă.
Cum, o cerem?
Nu, o căutăm, cercetăm locul, dar, cel mai important,
suntem discreți.
Rații! Luați-vă rațiile!
Are cineva bani? Mor de foame.
Rații! Luați-vă rațiile!
Rații!
Cred că jocul încearcă să ne spună să avem grijă de sănătatea noastră.
- Trebuie să mâncăm. - Încetează!
Doamne, ce bună e! N-am mai mâncat pâine de la 9 ani.
- Vorbești serios? - Cum crezi că am abdomenul ăsta?
Dă-mi și mie.
Stai, ce e asta?
Checul meu faimos.
Chec?
Bethany, ai spus că e pâine.
A trecut atât de mult timp, că nu mai știu ce gust are.
Cum să uiți...?
Mi se întâmplă ceva?
- Nu. - Tremur?
- Am vreo erupție? - Nu.
- Sunt tot negru? - Da.
Bine! Bine.
Suntem bine. Totul e în regulă.
Probabil înseamnă doar că-mi place checul,
că nu m-am putut abține. Totul e în regu...
Doamne!
Ce naiba?
Cum am spus, e important să fim discreți.
- Ai spus și să mâncăm. - Luați rații!
Închide clonțul!
Dr Bravestone! Ce bine că sunteți aici! Jumanji are nevoie de dv.
Mersi. Mă bucur să fiu aici.
- Întreabă-l de piesa lipsă. - A, da! Bună! Eu sunt Bethany.
Adică, profesorul Shelly... cumva.
Sunt doctor de hărți
și am o hartă care are o piesă lipsă.
Dr Bravestone! Ce bine că sunteți aici! Jumanji are nevoie de dv.
Nepoliticos!
Trebuie să găsim piesa lipsă.
Ceea ce vă trebuie Într-un coș s-ar potrivi
O mișcare greșită Și-n coșciug o veți sfârși
Aveți încredere unul în altul Și nu clipiți
Piesa lipsă Nu e cea la care vă gândiți
Vai, mie!
Noroc, mare erou!
- Jumanji are nevoie de tine. - Știm.
Ai spus-o de mai multe ori.
Deci... mă gândesc că e un...
Un șarpe acolo sau ceva?
Da.
- Mi se pare ceva pentru Bravestone. - De ce?
Tu ești „marele erou”! Ai auzit ce-a spus.
„Jumanji are nevoie de tine.” Treci!
- Nu vreau să fac asta! - Du-te!
Mamba neagră!
E o mamba neagră.
Și 0,25 mg de venin e suficient să omoare un adult.
O să simți o furnicătură în gură
și extremități, urmată de febră, spume la gură
și ataxie, adică pierderea controlului mușchilor.
- De unde știu asta? - Ce facem?
- Mai era ceva acolo? - N-am văzut. N-am avut timp.
- Dumnezeule! - Bine.
„Aveți încredere unul în altul și nu clipiți.” Nu clipiți.
Cred că e un concurs de privit fix.
- Cum? - Despre ce vorbești?
- Gândiți-vă! „Nu clipiți”. - Are dreptate.
În tabără, ne-au spus să stăm nemișcați dacă vedem un șarpe cu clopoței.
Cred că cineva trebuie să-l privească în ochi
- ...și să nu clipească. - După aia, Spencer va băga mâna
- ...și va lua ce e acolo. - De ce tot eu?
- Pentru că ești Bravestone. - Bine.
Cine poate să se uite fix, fără să clipească?
Eu sunt uimitoare la asta.
Atunci ăsta e momentul tău.
Haide, Bethany.
Bun.
Spune când.
Acum.
Ce facem?
- Trebuie să-i scoți colții. - Ce?!
Îi tragi gura înapoi din unghiul mort, ca să-l dezorientezi.
Dar ai mare grijă la glanda de venin
și tractul secundar de venin.
După aceea îi smulgi dinții...
din cap.
Bănuiesc că nu era un concurs de privit fix.
„Aveți încredere unul în altul Și nu clipiți.”
Ați avut încredere în mine.
Ați avut încredere în mine și i-am scos colții.
- Am reușit. Am făcut-o. - Da.
- Da, ai reușit. - Mulțumesc.
Da. Cu plăcere.
Auziți?
Asta nu pare o bucată dintr-o hartă.
Piesa lipsă e un elefant?
Stați! Scrie ceva pe hârtia de ambalaj.
„Când mă vedeți, începeți să vă cățărați.”
„Începeți să vă cățărați”? Când vezi un elefant?
I-am scos dinții unui șarpe.
Căscați ochii după un elefant.
Ăsta e următorul nivel din joc.
- Hei! - Fugiți!
Dumnezeule!
- Atenție! - Hei!
Săriți!
- Săriți! - Hai, hai, hai!
Hei!
Trebuie să te avertizez, cred că lovesc foarte tare.
Parează.
Parează. Parează. Evită. Blochează.
Upercut.
Jos! Lovitură la cap!
Jos! Blochează!
Evită! Pumn!
De perete!
Asta e demențial.
Hai să facem asta!
Ce anume?
Pune-l în rucsacul meu.
Ferește! Lovitură la cap!
Aruncare prin tavan!
Bună, doctore!
A trecut mult timp.
Cred că ai ceva ce-mi aparține.
Vrem doar să mergem acasă.
- Haideți! Veniți cu mine! - Prindeți-l!
Haideți!
Aici. Haideți! Repede!
Bine.
Vreau să mă urmați și să faceți exact ce vă spun.
Haideți!
Doamne! Sunt atât de încântat că sunteți aici!
- Nici n-aveți idee! Atât de încântat! - Chiar?
V-am văzut și-am zis: „Nu se poate!”
Și după aia: „Ba ei sunt!” Cu spatele la perete!
Vai de mine!
Să nu ne oprim.
- Aveți grijă aici! - Cine ești tu?
- Și cine crezi că suntem noi? - Da. Scuze, greșeala mea.
Stați s-o iau mai din urmă.
Tu ești pilotul? Nu știu cum „Hidroavionul”?
- Da, eu sunt ăla. - Stai așa.
Tu ești personajul care a fost luat.
Ești și tu în joc?
- Nu stați pe cărămizile albe. Nu mișcați! - Ce?
Ce sinistru!
Jocul ăsta e infect!
Bun. O să iau scândura asta.
Urmați-mă!
Cu grijă! E o moarte oribilă.
O, Doamne!
Așa!
Haide!
Pot s-o fac. I-am scos colții unui șarpe. Arată-mi puțin respect.
Bine.
- Salutare! - Bună!
Haideți!
În fine, eu sunt Alex.
Spencer Gilpin.
Martha, Fridge și Bethany.
Bethany? Ești fată?
Femeie.
În viața reală, probabil că ai vrea să i-o pui.
Au scăpat. Se pare că au fost ajutați.
Hidroavion.
Probabil că a ieșit din găoace.
Îmi pare rău, șefu’.
N-o să se mai întâmple.
Știu că nu.
Ce faci?
Margarita. E una dintre puterile mele.
Asta și pilotajul. Deși am fost doborât
de niște urangutani în avioane de luptă, așa că poate nu-s așa bun.
În fine... Noroc!
- Mersi. - Cu plăcere.
N-am mai băut alcool.
- Nici eu. - Știi ceva?
La naiba!
- Și am terminat. - E bună.
Îmi mai dai una?
- Alex? - Da.
- Ce-i cu toate lumânările astea? - Lămâiță. Una dintre slăbiciunile mele
sunt țânțarii, ceea ce e nasol
când locuiești singur într-o colibă deschisă, în junglă.
E singur.
Ăsta cine e?
Cine e Alan Parrish?
ALAN PARRISH A FOST AICI
El a făcut locul ăsta.
Au mai fost și alții blocați aici?
Da. Asta e casa lui Alan Parrish. Eu doar locuiesc în ea.
Deci, Alex, spune-mi...
De cât timp ești în jocul ăsta?
Greu de spus.
Timpul e ciudat aici.
Dar de câteva luni, cel puțin.
- Câteva luni? - Ce?
Nu pot să trec de baraca de transport.
Ce e baraca de transport?
Următorul nivel.
Prima dată, balonul meu cu aer nici n-a decolat.
Apoi a fost chestia cu avionul de care v-am spus.
Și, când am ajuns la ultima viață,
mi-am dat seama că am pus-o
și că n-o să pot pleca singur.
La jumătate din provocări, nu am avut ce face.
Nu pot omorî o mamba cu o Margarita.
Cu siguranță. E nevoie de un zoolog pentru asta.
Alex, ne putem ajuta reciproc.
Ești aici de mult timp și știi jocul.
Toți laolaltă, avem multe puteri.
Da. Suntem destul de buni împreună.
Nu știu, frate.
Dacă mai greșesc o dată, m-am ars.
Mi-e frică și să mă gândesc să mă întorc la baraca de transport.
- Nu vreau să mor în Jumanji. - Trebuie să fim uniți.
Așa, putem câștiga. Știu asta.
Doamne! Tu ești piesa noastră lipsă. Pe tine trebuia să te găsim.
Indiciul era...
să mergem la bazar și să găsim piesa lipsă.
Nu era elefantul.
- Eram eu? - Da.
Fraților... Hai să facem asta!
- Da! - Da.
- Hai să facem asta! - Da! Hai să facem asta!
Spencer, bei Margarita aia?
- Gata! - Bună Margarita!
Uitați-o! Baraca de transport.
Sunt tot felul de vehicule înăuntru.
Trebuie să luăm unul, să trecem canionul
și să ajungem la statuia cu Jaguarul.
Văd baraca de transport,
văd canionul, dar nu și statuia,
ceea ce e ciudat, fiindcă e cea mai importantă și e uriașă.
Asta a spus și ea.
Ești beat, Fridge?
Ce? Nu, nu sunt beat.
- E beat. - Am băut trei Margarita mici.
- Ai cam jumătate din înălțimea normală. - În fine, în fine...
Alex, ce facem? Cum trecem de gărzile alea?
- Eu am așteptat până au plecat. - Cât a durat?
- Trei săptămâni. - O să murim!
Bine. Planul B.
Poate mai e vreo ușă, dar trebuie să le distragem atenția.
Știu!
La asta mă pricep.
El joacă jocuri video, eu distrag bărbați.
Bethany, îmi pare rău să-ți spun,
dar tu nu prea ai ce-ți trebuie.
Nu eu.
- Ce? - Flirtezi cu ei
- Nu. Nu! - Le atragi atenția și noi ne strecurăm.
Nu! Nu pot să flirtez cu niște soldați ciudați pe care nu-i cunosc.
Știu, dar nu avem o idee mai bună.
Nu înțelegi. Chiar nu pot s-o fac.
Nu pot să vorbesc cu bărbații.
Sunt groaznică la asta.
Pot să-ți dau niște ponturi.
Nu. Îmi pare rău. Ne trebuie alt plan. Nu.
Nu fac asta.
Martha, trebuie să-i distragi doar până intrăm în baracă.
u cred că pot, Spencer. Nu sunt... De fapt, nu sunt o șmecheră.
Ce tot spui? Ești super șmecheră!
Poți face orice.
Foarte frumos, Spencer.
Să vă pregătesc o cină cu lumânări?
Sau vreți să plecăm de-aici?
Bine.
Arată-mi cum se face.
Începe ora.
- Hai, fato! Uită-te și învață! - Bine.
Ce-ai vrut să spui cu cina cu lumânări?
- La ce te referi? - Ai spus eu și Martha,
cină cu lumânări... Ce înseamnă asta?
- Fata te place, Spencer. - Ce?!
Când flirtezi, secretul e să-i faci să te măsoare
fără ca ei să știe că știi că te măsoară.
Gen „Mă rog, sunt eu însămi”. Când vorbesc cu tine, poți proceda
în trei feluri: să faci pe proasta, să pari interesată sau urâcioasă.
Ce alegi depinde de cum e tipul.
Ăsta e și visul meu, și coșmarul meu deodată.
N-o s-o iau personal.
Părul e totul.
Atinge-l. Mișcă-l. Joacă-te cu el.
Mișcă-l mult. Hipnotizează-i cu el.
Aruncă-l așa. Acum pleacă-ți ochii.
Capul jos.
Ridică-l. Ochii mari.
- Acum strălucește! - Să strălucesc?
Ca un personaj animat. Strălucește!
Mai e de lucru.
- Chiar crezi că mă place? - De ce mai vorbim despre asta?
Dacă încearcă să mă sărute?
O săruți și tu.
Dacă încearcă să mă sărute pe neașteptate?
Ce? N-ai mai sărutat pe nimeni?
O să spui întregii jungle?
Am găsit o ușă dosnică. Acolo.
- Ghici ce-am găsit eu! - Nu, nu-i spune!
Hai să vorbim despre mersul tău. Nu te grăbi.
Mișcă-te ca o pradă. Ca o gazelă superbă.
Sau un cal. Ridică picioarele. Un picior în fața celuilalt.
Să te văd!
Nu e asta.
Orice atrage atenția spre buzele tale. O mușcătură mică.
O mușcătură face multe, fetițo.
Bine! E mai bine.
Acum zâmbește. Pari îngrozită. Doamne, ești așa haios!
- Ești așa haios! - Doamne, ești așa haios!
Doamne, ești așa haios!
- Cred că-mi iese. - Da. Așa!
Acum ține-ți buzele ușor depărtate. Nu scârbos, relaxate.
Atinge-ți cerul gurii cu limba.
- Așa? - Așa.
Așa.
Așa?
Cred că ești pregătită.
- Super! - Flirtează parcă viața depinde de asta,
pentru că așa și este.
Uitați ușa. Ne trebuie ceva cu care să tăiem gardul.
Bun. Fridge, ai așa ceva în rucsac?
Da, ar trebui. Ce...?
Poftim! Am niște clești.
Pare o unealtă bună pentru situația asta?
Perfectă, de fapt.
Asta se numește puterea rucsacului.
Auziți...
- Cred că o să meargă. - Și eu. E foarte ispititoare,
iar ăia nu întâlnesc multă lume nouă.
Ispititoare?
Ei, nu ca Cindy Crawford, dar, pentru Jumanji, e bombă.
Bombă?
- Cindy Crawford? - Ăsta e etalonul tău?
Spun doar că le-ar plăcea să-și facă de cap cu ea.
Alex...
Ce an crezi că e?
- Ce vrei să spui? - O, nu!
E 1996.
Tu ești Alex Vreeke, nu-i așa?
- Da, exact. - Stai așa. Casa sinistră?
Despre ce vorbiți? De unde mă știți?
- Alex, nu știu cum să-ți spun, dar... - Ești în jocul ăsta de 20 de ani!
Eu nu așa aș fi făcut-o.
Ce? Vă bateți joc de mine, nu?
Nu. Alex Vreeke. Toată lumea din Brantford știe de tine.
Ești puștiul care a dispărut.
Acum 20 de ani.
20 de ani?
20 de ani, omule.
Nu știu cum să-ți spun asta, dar...
Cindy Crawford are 50 de ani.
Dar e tot ispititoare.
Uitați-o!
Hei.
O să te ducem acasă.
Da.
Ce se întâmplă cu fundul ei?
Bethany, ce i-ai spus să facă?
Și-a scrântit glezna, poate?
N-a mai flirtat niciodată. Dă-i o șansă.
Bună, domniță!
Ce faci singură aici?
Hei, băieți!
Cred că m-am rătăcit.
Mă puteți ajuta?
Bună, domniță!
Ce faci singură aici?
- Sunteți atât de interesanți și de haioși! - Ce face?
Are un gândac în păr?
A uitat toată pregătirea.
Haideți!
Stați! Eu...
Trebuie să vă spun despre o carte pe care am citit-o.
Despre microbiologie.
Care e biologia mea preferată.
Bună, domniță!
Ce faci singură aici?
Ești o șmecheră.
Hei.
Vă place să dansați?
Așa, pe aici.
Care, care, care?
Urăsc locul ăsta.
Puterea ei e lupta prin dans.
Alex, ce părere ai? Ce facem?
- Ce? - Ce luăm?
- Pe care? - Nu știu, bine?
- Ți-am spus. Am... - Trebuie să zburăm.
- Elicopterul? Trebuie să zburăm. - Nu știu.
Îi bate măr.
Bravo ei!
Da, bombă!
Îi face praf!
- Așa, fato! - Da!
Bagă mare!
Da! Ești eroina mea!
Trebuie să plecăm.
Ar trebui să mă înveți. Hai să te îmbrățișez!
- Doamne! - Ai reușit!
- Așa e. - Hai să te îmbrățișez, fată!
Asta e grozav, dar nu avem timp.
- Da. - Sunt pe drum.
Vin monștrii pe motociclete. Trebuie să plecăm!
Hidroavion! Trebuie să zburăm!
Nu, nu pot s-o fac.
V-am spus, nu sunt un pilot bun. Poate ar trebui să luăm autobuzul școlar.
Nu putem întrece motocicletele cu un autobuz!
Ai ales avionul și balonul. Poate trebuie să iei elicopterul.
Nu, nu pot s-o fac. Bine? Nu vreau să mor!
Intru în panică un pic.
Bine. O fac eu.
Cât de greu poate fi? E un elicopter. Apeși pe un buton...
Alea se învârtesc, bun?
După aia, am... maneta.
Așa ajungi... Așa mergi...
înainte și înapoi. După ce decolăm, o să fiu în regulă.
Trebuie doar să ajung... Nu are scăunel.
Ia să văd. Probabil că pot să... Urc, dar cu grijă.
- Urcă, dar ai grijă. - Nu, ești beat!
- Exclus. - Fridge, ești beat. Dă-mi cheile.
- Sunt...? - Alex...
Alex, dacă eu mă pot bate cu ăia, și tu poți pilota elicopterul. Știu asta.
Haide!
Alex...
Acum avem nevoie de tine.
Nu uita, tu ești piesa lipsă.
McDonough „Hidroavionul”, la datorie! Haideți, oameni buni!
- Ce e? - S-a stricat ceva!
- Ce?! - Țineți-vă bine!
Doamne! O să murim!
O să murim!
- O, Doamne! - Nu se ridică!
- Cum? - Cum adică?
Brațul de reglare e stricat.
- Ce? - Controlează butucul
care mișcă rotoarele și controlează unghiul.
Așa urcăm și coborâm.
Auziți...
- Nu poate fi de bine. - Asta nu e veste bună.
Rinoceri albinoși!
Indigeni din Jumanji. Sunt uriași, albi, înfricoșători și proști...
- ...și mănâncă oameni. - Nu se poate.
Se apropie!
Mă ia stomacul.
- Ridică-te! - Nu pot!
Cred că am băut prea multe Margarita.
Ce ne facem?
O să repar elicopterul.
- Da! - Spune-mi ce să fac.
Conectează tija de control a zborului la placa de angrenare de sub rotoare.
Tija de control a zborului. Placa de angrenare. Rotoare.
- Ce? - Vin imediat!
- Spencer! Unde te duci? - Grăbește-te!
- Ai grijă! - Mai bine grăbește-te!
Bine, stau pe chestia asta,
mă ridic până la paletele astea mortale de elicopter.
Uite placa de angrenaj.
Aia e tija aia.
- Spencer! - Grăbește-te, Alex!
Spencer!
Te rog! Hai, repară-l!
- Doamne! - Nu mai avem timp, Spencer!
- Repară-l! - Nu! Nu!
Gata!
Am scăpat! Ai reușit! Am crezut că o să murim.
- Da! - Frumos!
- Mulțumesc. - A fost o înfricoșător!
- Mulțumesc. - Hopa!
Ce e?
Am scăpat Giuvaierul.
- Ce?! - Ce?!
- Ai scăpat Giuvaierul?! - M-am aplecat,
am crezut că vomit, și mi-a căzut din rucsac.
- Ne trebuie Giuvaierul ăla! - Știu.
Asta e nebunia, că știu că ne trebuie.
De-asta am dat de belea.
Alex, întoarce. Trebuie să-l luăm.
Hai să întoarcem. Căscați ochii!
Hai să ne uităm toți după el.
Acolo! Îl văd!
Ce fac ăia acolo?
Parcă-l protejează.
Cum facem asta?
- Nu știu. - Trebuie să-l iei, nu?
Ce-ți trebuie? Bumerangul?
Poate o foarfecă?
O cheie? Niște șireturi?
Sunt armurierul tău. Îți dau orice-ți trebuie.
Doar să-mi spui, da?
- Ce? - Îmi pare rău, prietene.
Pentru ce?
Nu!
Întoarce!
Nu!
La picior! La picior! Opriți-vă!
Doamne!
- Nu! - Alex, pregătește-te să...
- ...ne lași pe-o parte! - Ce?
Când îți spun, întoarce cu 90 de grade la dreapta!
Acum!
M-ai împins din elicopter, idiotule!
Spencer, ai fost uimitor!
- Mulțumesc. - Ești un pilot mortal, Alex.
- Mersi. - Și tu, Spencer.
- Ai fost incredibil! - Mersi.
- Hei! - Dar el, pilotul, a fost uimitor!
- Ai fost mortal! - Scuzați-mă! Scuzați-mă!
Eu am fost sacrificiul uman.
Nu știți ce e sub rinocerii ăia.
Și nici nu vreți să știți.
Am văzut multe lucruri.
Le-am simțit și pe fața mea.
Lucruri pe care n-o să le pot uita niciodată.
Vi se pare amuzant? Râdeți, n-aveți decât!
Eu încerc să trec canionul ăsta de 20 de ani.
Vă dați seama cât de tare e asta?
Țânțar.
- Nu, nu, nu! Alex, nu, nu, nu! - Alex!
- Alex, nu, nu. - Alex?
- Alex, vorbește cu mine. Trezește-te! - Alex? Moare.
Nu-l putem lăsa să moară. Suntem prea aproape!
- Știe cineva resuscitare? - Da, trei compresii toracice
- ...și respirație gură la gură. - Unu, doi, trei.
- Cum fac asta? - Ține-l de nas.
Deschide-i gura. Lipește-ți buzele de ale lui.
O gură de aer, două. Apoi repeți.
Hai, Alex!
Bethany, oprește-te! Tatuajul tău!
Se pare că-i dai una dintre viețile tale.
Nu mă deranjează.
- Dacă o să ai nevoie de ea? - Vreau să vină și Alex acasă.
- Ce s-a întâmplat? - Alex...
Bethany ți-a dat una dintre viețile ei.
- Bethany, ești bine? - Așa cred.
Bethany, e adevărat?
Mi-ai dat una dintre viețile tale?
Da, normal.
Mulțumesc.
- La ce vă uitați? - Ai o problemă.
Dumnezeule, chestiile astea sunt incontrolabile!
20 de ani?
Da, bănuiesc că da.
Știi...
Mă tot gândesc la bieții mei părinți.
Prin ce or fi trecut.
Și de ce? Pentru că am stat ascuns,
prea speriat să termin jocul?
Îmi pare rău.
Nu vreau să te încarc cu asta, doar că...
- E ușor să vorbesc cu tine. - Nu, înțeleg, uneori...
e ușor să te concentrezi la ale tale
și să uiți că și alții au probleme.
Câtă profunzime!
Simt că, de când mi-am pierdut telefonul,
mi s-au ascuțit celelalte simțuri.
„Telefon” înseamnă altceva în viitor?
Dar tu, Alex? Tu cum ești?
În lumea reală? Ce te atrage?
Sunt fan heavy-metal.
Baterist, ca tata.
Hei!
- Hei! - Ce faci?
Umpleam astea.
- Super! - Da.
Mă bucur că ești aici. Am...
- Am ceva să-ți spun. - Da?
Și vreau să-ți spun acum,
dacă data viitoare când vorbim, n-o să mai am curaj.
Te plac, Martha.
Adică... te plac.
Adică... sunt foarte atras de tine.
- Da? - Da.
Și simt asta cam de prin clasa a șasea.
Chiar?
Nu cred că s-a mai întâmplat asta.
- Ce? - Adică, nu cred
că m-a mai plăcut cineva care... Nu pot să cred că fac asta.
Nu spun niciodată nimănui ce s...
Și eu te plac, Spencer.
- Da? - Da. Da!
Doamne, ești deștept, dulce și drăguț.
Da, te plac mult.
Stai... Ești sigură că nu e din cauză a toate...
Ce? Doamne, nu!
Nu ăsta e genul meu. Mie-mi plac tocilarii.
Chiar?
Eu sunt tocilar!
- Asta a fost îngrozitor. - N-am mai sărutat pe nimeni.
- N-ai mai... - Nu. A fost prima dată.
- Nici eu. Nu. - Nu? Super!
Nu-ți dai seama, nu?
Terminați!
Nu vreau să văd asta. Nu azi.
În timp ce voi vă declarați dragostea, eu am găsit Jaguarul.
Haideți! Doamne!
- Uitați-l! - Uitați-l!
Ar fi bine să mergem.
Cred că urmăm cărarea asta.
Nu. Nu poate fi așa ușor.
„Apărătorii”.
APĂRĂTORII
Ce înseamnă asta?
Există un singur mod de a afla.
Fridge...
Dă-mi Giuvaierul.
Spencer!
- O să se întâmple ceva. - Urăsc tobele alea.
Stai, o să te duci acolo?
Nu.
Asta vrea jocul să facem. Să urmăm cărarea.
E o capcană.
„Când vedeți elefantul...
începeți să vă cățărați.”
O s-o iau prin copaci.
- Prin copaci? - Da.
- Asta crezi că înseamnă? - Probabil.
Asta e mutarea.
E ultimul nivel al jocului.
Și sunt destul de sigur că e o chestie pentru Bravestone.
S-a referit la el la persoana a III-a?
A IV-a, cred.
Cum face asta?
Cățăratul e una dintre puterile lui.
Am înțeles.
Pe mine checul mă face să explodez.
- Nu! Spencer! -O, Doamne!
Spencer!
- O, Doamne! Pantere. - Nu.
Ăia sunt jaguari.
Spencer!
- Doamne! Ești bine? - Da. Așa cred.
Mai ai Giuvaierul, nu?
- Da. - Slavă Domnului!
- Ce s-a întâmplat? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
Ne trebuie alt plan.
- Da. - Clar.
- Absolut. - Spencer, vreo idee?
Pot vorbi un pic cu tine?
Acum?
Ce e?
Nu pot să fac asta.
- Despre ce vorbești? - Nu pot să fac asta.
Pe cine păcălesc? Nu sunt aventurier.
Nu sunt curajos, de fapt.
Doar ce te-am văzut atârnând dintr-un elicopter.
E mai ușor să fii curajos când ai vieți de rezervă.
E mult mai greu...
când ai o singură viață.
Întotdeauna avem doar o viață.
Atâta primim. Așa funcționează.
Întrebarea e cum o s-o trăiești?
Ce tip decizi să fii?
L-am citat cumva pe director?
Ce-mi face jocul ăsta? Trebuie să ies de aici.
Uite...
Putem face asta, omule.
Putem s-o facem împreună.
- Împreună. - Împreună.
Ești un prieten bun, Fridge.
Bine.
Nu-s bun la jocuri video,
dar la fotbal mă pricep.
Felinele alea carnivore, rapide ca fulgerul,
sunt Apărătorii.
Așa că ne trebuie o ofensivă dată naibii.
Ia uitați...
- Trebuie să mergem! - Bine, uitați cum facem...
Ne răspândim și jucăm strategia
„Frigiderul Dublu-Inversat”.
Bethany, tu o iei prin stânga.
Eu, prin dreapta.
Alex, tu atragi apărarea, ca Spencer s-o ia prin centru.
- Eu mă duc cu Spencer. - Ba nu. Tu mai trebuie
să faci ceva.
Vă place să dansați?
Hei! Aici!
Vino să mă prinzi!
Nu! Nu.
- Mersi. - Pentru puțin.
Du-te la statuie! Du-te!
Vai, nu. Am...
O, Doamne!
Stai calm, nu intra în panică.
Oprește-te!
E elefantul și șoarecele.
Ce e?
Finbar Șoarece.
Zoolog.
Zoolog și...
și cărăuș de rucsac.
Dă-mi Giuvaierul sau prietenul tău moare.
- Nu i-l da! - Gura!
Oprește-te!
Ia-mă pe mine!
Dă-mi Giuvaierul!
Nu pot.
Cinci...
- Patru, trei... - Nu pot să-ți dau Giuvaierul.
- Spencer? - Doi!
Pentru că nu-l am!
Zoologie, scârbă!
Nu, nu, nu!
Jegosule! Ești infect!
- Elefant. - „Începeți să vă cățărați.”
Las-o în pace!
Tu du-te și îți dau eu Giuvaierul.
- Martha... - Crede-mă.
- Ți-l dau eu. Du-te! - Bine.
Du-te, Martha!
Alex!
Îl iau eu.
Jocul s-a terminat.
Nu prea cred.
Veninul e slăbiciunea mea.
Du-te, Spencer!
Nu.
- Da! - Da!
„Numele i-l rostiți”!
- „Numele i-l rostiți”! - Rostiți-i numele, toți!
- Jumanji! - Jumanji!
- Cred că am reușit. - Cred că am câștigat.
Cred că da.
Auziți! E Nigel.
Nigel.
Bravo, aventurieri îndrăzneți!
Ați rupt blestemul!
Toți cei din Jumanji vă mulțumesc.
Treaba voastră aici s-a terminat.
Din păcate, aici ne despărțim.
McDonough „Hidroavionul”,
dă-mi voie să-ți strâng mâna.
Alex.
Adio, profesor Oberon!
Pe mai târziu, puișor!
- De tine o să-mi fie cel mai dor... - Scoate-mă naibii de aici!
Cu bine, Ruby Roundhouse!
Stai!
Dacă nu ne-am întoarce?
Mie, unul...
Îmi place să fiu așa... cu tine.
Atunci hai să fim așa...
în fiecare zi.
Dar hai acasă!
Dr Bravestone.
Nigel... Sunt gata să mă duc acasă.
Cu bine, dragul meu!
Pe mai târziu, Bravestone!
- O, Doamne! - Da, da, da! M-am întors!
N-o să mă mai plâng niciodată de corpul meu.
O, ce dor mi-a fost de voi!
Unde e Alex?
Stați, uitați!
Casa sinistră?
Credeți...?
Asta înseamnă că poate...
- Bunicule! - Hei!
Vino încoace! O, fetița mea!
- Bună! - Ce mă bucur că te văd!
Hai s-o saluți pe bunica.
- Alex? - Tată, când un moment liber,
- ...ne ajuți un pic? - Da.
Grozav pom!
- Da, nu e rău. - Da.
Tată, mă aștepți un pic?
- Da, sigur. - Mă întorc imediat.
Bethany?
- Spencer? - Da.
Ruby Roundhouse.
Asta înseamnă că tu ești Fridge.
Sunt încântat să vă văd.
Pe toți.
- Te-ai întors. - Da.
M-a aruncat exact înapoi de unde am început, deci...
În 1996.
Și părinții tăi, și casa ta?
Da, totul în regulă, frate.
Ești adult acum.
Ai o familie.
Da.
El e Andy.
Și fiica mea...
Pe fiica mea o cheamă Bethany.
Am numit-o ca pe fata care mi-a salvat viața.
Atât de încântat!
- Salut! - Salut.
Vrei să mergem într-o excursie?
În natură?
Da, dar într-un loc uimitor.
Vara viitoare? Ce zici?
- Te simți bine? - Hei.
Ne vedem mai târziu!
Ne vedem după ore?
- Salut. - Bună.
S-a întâmplat ceva interesant în ultima vreme?
Nu, nu-mi vine nimic în minte.
- Da. - Ați vorbit cu Martha?
I-am dat mesaje în weekend. Tu ai vorbit cu ea?
Uite-o!
Du-te după fata aia, dr Bravestone!
Bună!
- Bună! - Chiar...
- Chiar am vrut să te sun. - Înțeleg.
- Scuze. Nu știu de ce n-am... - E ciudat să fii afară...
și să nu știi, adică...
ce se întâmplă și...
Ce?
Mistuitor.
Subtitrare tradusă de Andrea Puticiu