‫ג'ומנג'י‬
‫היי, ילד.‬
‫-מה?‬ ‫-מצאתי משהו.‬
‫אתה חייב לראות את זה.‬
‫"ג'ומנג'י".‬
‫משחק לוח?‬
‫מי משחק במשחקי-לוח?‬
‫ג'ומנג'י‬
‫ג'ומנג'י:‬ ‫שורדים בג'ונגל‬
‫חמיקה, חמיקה.‬
‫חמיקה. חסימה.‬
‫חבטת וו תחתית.‬
‫תחבוט לו את הראש. אתה מת.‬
‫מכה. מכה. תגובה.‬ ‫חבטת ראש.‬
‫עשית?‬
‫-עשיתי.‬ ‫-הפסדת.‬
‫פריק האוז 20 דקות.‬
‫"בנג'מין פרנקלין, והתחושה הזו‬ ‫של ייחודיות לאומית...‬
‫"היא שהבעירה את האש המשתוללת‬ ‫של ההתפשטות מערבה".‬
‫ספנסר? חמודי?‬
‫אמא, מה אמרנו על לדפוק בדלת?‬
‫אני מאחרת לעבודה.‬ ‫אתה הולך לאבא אחרי בית הספר?‬
‫-כן, כנראה.‬ ‫-אל תשכח את המזרק-אפי.‬
‫ובבקשה, תזכור שהעולם‬ ‫הוא מקום מבעית.‬
‫תיזהר מהכל ואני אוהבת אותך‬ ‫יותר מהחיים עצמם.‬
‫-נתראה בראשון בערב.‬ ‫-אוקיי.‬
‫מחטא ידיים‬
‫-נתראה, אמא.‬ ‫-תאכל משהו לפני שאתה יוצא.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫אני חייב לפגוש את ספנסר.‬
‫-ספנסר גילפין?‬ ‫-כן, ספנסר גילפין.‬
‫הוא נותן לי שיעורים פרטיים.‬
‫-עוזר לי להעלות את הציונים.‬ ‫-אני שמחה לשמוע את זה.‬
‫ספנסר גילפין הקטן.‬
‫-הציונים שלך יהיו בסדר?‬ ‫-כן, אמא. בשביל זה הוא עוזר לי.‬
‫יהיה ממש חבל אם תודח מהנבחרת.‬
‫אני לא הולך להיות מודח מהנבחרת.‬
‫הכל יהיה בסדר. אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫זה חמוד, נכון?‬
‫כן.‬
‫בת'אני ווקר. כרגע התגלגלתי מהמיטה.‬ ‫בוקר זה איכס. מתה על החיים שלי‬
‫-יו.‬ ‫-היי, פריג'.‬
‫למה אתה במעיל גשם?‬
‫-מה זאת אומרת?‬ ‫-זאת אומרת, לא יורד גשם.‬
‫אבל אולי ירד.‬ ‫אי אפשר לדעת מה יקרה.‬
‫-אוי, וויי!‬ ‫-מה הקטע?‬
‫אפשר קצת לזרז את העניינים?‬ ‫מלחיץ אותי ה"פריק האוז" הזה.‬
‫קח.‬
‫-עשית הגהה על הכל?‬ ‫-כן. ויש לזה...‬
‫התחלה ו...‬
‫סוף, וכמה דברים באמצע.‬
‫הייתי עושה את זה בעצמי‬ ‫אם היה לי זמן וכאלה.‬
‫כן, לא סיפור.‬
‫היי, אחי, חשבתי...‬ ‫היה ממש כיף...‬
‫לכתוב לך את העבודות‬ ‫ולעשות לך שיעורים וכל זה...‬
‫אבל אני לא יודע‬ ‫מה אתה עושה בסופ"ש...‬
‫-אבל חשבתי...‬ ‫-בסופ"ש הזה, כן.‬
‫-היי, פריג'.‬ ‫-היי.‬
‫רוצה טרמפ?‬
‫-אני נוסע איתה.‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫האמת שגם לי עדיף, ‬ ‫בקטע של הלו"ז, אז...‬
‫ביי בינתיים, רפריג'רייטור.‬
‫מצטער. מצטער.‬
‫מה קורה, ילדה?‬
‫שיהיה.‬
‫זה לא כאילו הייתי החבר הכי טוב שלך‬ ‫כל הילדות שלך.‬
‫-הכל בסדר.‬ ‫-מה אמרת?‬
‫כלום, אדוני.‬
‫איזה מוזר הבחור הזה.‬
‫איזה מסכן.‬
‫ממש נורא מה שקרה לאנשים האלה.‬
‫-אני התכוונתי לילד.‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫רק דיברתי עם חבר.‬
‫כדאי שתבחר יותר בזהירות‬ ‫את המקומות שאתה משוטט בהם, הבנת?‬
‫כן, מר וריק. הבנתי.‬
‫העולם הזה בולע ילדים כמוך.‬
‫תיכון ברנטפורד‬
‫עברו שעתיים‬ ‫מאז שהעליתי את הפוסט...‬
‫והוא לא הגיב ואפילו לא עשה לייק.‬
‫-את ראית את זה.‬ ‫-כן, מהמם.‬
‫אני ממש לא מבינה מה הבעיה שלו.‬
‫תודה. זה לא שאני מעלה פוסטים כל‬ ‫הזמן, רק ברמה של להישאר בעניינים.‬
‫-אבל זה מספיק מגניב...‬ ‫-היי, מישהי מאחורייך.‬
‫-היי.‬ ‫-היי.‬
‫בת'אני, יכול להיות שדיברת בנייד‬ ‫באמצע הבוחן?‬
‫כן, אבל כבר סיימתי אותו.‬
‫אוקיי. ושמת לב‬ ‫שאנשים אחרים עדיין לא סיימו?‬
‫-אז מה?‬ ‫-אני מצטערת, אני אתחיל מהתחלה.‬
‫את מודעת לעובדה‬ ‫שיש עוד אנשים בעולם, נכון?‬
‫תקשיבי, אני באמצע משהו כרגע, ו...‬
‫גם אני ממש לא מאושרת מזה.‬
‫אני באמצע משבר, ‬ ‫ולוסינדה, זאת אומרת...‬
‫היא תומכת בי כאשה‬ ‫ואולי כדאי שגם את תתנהגי כמוה.‬
‫-תנתקי את השיחה.‬ ‫-אוקיי, אני כבר מסיימת.‬
‫-בת'אני, תנתקי עכשיו.‬ ‫-שתי דקות וזהו.‬
‫וזה ריתוק.‬
‫קדימה, תמשיכו בעבודת ידיים.‬
‫-בת'אני, איחרת.‬ ‫-מצטערת.‬
‫שמעתי שהם נפרדו, ‬ ‫היא והשחקן פוטבול.‬
‫אולי זאת ההזדמנות שלך, פאספלד.‬
‫טוב, עכשיו נתאמן בתפיסות ובזריקות.‬
‫אז תתארגנו בצמדים‬ ‫וקחו כדור. בזריזות!‬
‫היי, מרתה.‬
‫מרתה, את לא יכולה לשחק לבד.‬
‫תבחרי מישהו.‬
‫קדימה.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫את חייבת להשתתף‬ ‫בדיוק כמו כולם.‬
‫אחרת, למה את פה בכלל?‬
‫זה שיעור חובה.‬
‫-מרתה...‬ ‫-בעיניי זה חסר טעם.‬
‫זה לא מה שיעזור לי‬ ‫להתקבל לפרינסטון...‬
‫ואני לא מבינה את האובססיה הזאת...‬
‫לזרוק כדורים לטבעות ו"טאצ'דאון", ‬ ‫5 נקודות!‬
‫אוקיי. יש הרבה דברים בעייתיים‬ ‫במה שאמרת, אבל זאת קודם כל...‬
‫פעילות גופנית, שזה דבר טוב...‬
‫עם אנשים אחרים, שגם זה טוב.‬
‫ואם תנסי, ‬ ‫אולי אפילו יהיה לך קצת כיף.‬
‫כיף. זה מה שאנחנו עושים פה? כיף?‬
‫זה בית ספר.‬
‫אנחנו אמורים ללמוד דברים‬ ‫שיש להם חשיבות.‬
‫-אוקיי, מרתה...‬ ‫-אין לנו הרבה זמן בחיים האלה...‬
‫ואני אישית לא רוצה לבזבז אותם‬ ‫על להיות, כאילו, מורה להתעמלות.‬
‫-זה יצא לא טוב.‬ ‫-כן, ממש.‬
‫זה ריתוק.‬
‫זה היה חזק.‬
‫ממש קטלני.‬
‫ספנסר גילפין?‬
‫שב, ספנסר.‬
‫מיס מאת'רס?‬
‫"והתחושה הזו של ייחודיות לאומית‬ ‫היא שהבעירה...‬
‫"את האש המשתוללת‬ ‫של ההתפשטות מערבה".‬
‫נשמע לך מוכר, מר גילפין?‬
‫-ממש לא.‬ ‫-זה המשפט האחרון...‬
‫בעבודה של אנתוני‬ ‫על ההתפשטות מערבה...‬
‫ולגמרי במקרה, זה המשפט האחרון...‬
‫בעבודה שלך על ההתפשטות מערבה‬ ‫מהשנה שעברה.‬
‫מעניין.‬
‫באמת?‬
‫לדעתי. כלומר, ‬ ‫מה הסיכוי שיקרה דבר כזה?‬
‫זעום.‬
‫כן, והשתמשת באותה מטפורה...‬
‫"האש המשתוללת", בעבודות שלך...‬
‫על "מסיבת התה של בוסטון", ‬ ‫על "קרב גטיסברג"...‬
‫ועל תנועת הנשים הסופרג'יסטיות.‬
‫כל כך חם בחדר הזה.‬
‫אנתוני, אני יודעת עד כמה נחוץ לך‬ ‫לסיים בהצלחה את הקורס שלי...‬
‫אבל זאת לא הדרך.‬
‫-אני לא אסבול רמאות.‬ ‫-רמאות?‬
‫-לא רימיתי.‬ ‫-אני אשם.‬
‫הכרחתי אותו.‬
‫אתה הכרחת אותו...‬
‫לכתוב בשבילו את העבודה שלו?‬
‫כן.‬
‫תקשיב, אני מצטער, אוקיי?‬
‫לא, לא, זה לא אוקיי.‬
‫מה נסגר איתך?‬ ‫בגללך העיפו אותי מהנבחרת.‬
‫ובגללך כמעט העיפו אותי מהתיכון.‬ ‫אתה לא היחיד...‬
‫שמסתכן פה.‬
‫-מסתכן?‬ ‫-כן.‬
‫זה הדבר הכי מסוכן‬ ‫שעשיתי בחיים שלי.‬
‫ותראה אותי עכשיו.‬
‫אני משלם את המחיר.‬
‫איזו קבוצה עליזה.‬
‫ברוכים הבאים לריתוק.‬
‫-כן, ספנסר?‬ ‫-רציתי רק להגיד שאני מצטער.‬
‫-תודה.‬ ‫-המנהל בנטלי, בסך הכל עשיתי...‬
‫בת'אני, בבקשה. כולכם פה מסיבה כלשהי.‬ ‫ואתם יודעים מהי.‬
‫אבל זה הדבר‬ ‫שעליו אתם צריכים לחשוב:‬
‫מי אתם...‬
‫ברגע הזה בזמן.‬
‫ומי אתם רוצים להיות.‬
‫אתם חיים רק פעם אחת.‬
‫ואתם תחליטו איך.‬
‫למרבה המזל...‬
‫הריתוק הוא המקום הטוב ביותר...‬
‫להתבוננות פנימית.‬
‫קומו כולכם. בואו.‬
‫אנחנו הופכים את החדר הזה‬ ‫למרכז המחשבים החדש.‬
‫אבל לפני שנעשה את זה, ‬ ‫צריך לפנות אותו.‬
‫כל המגזינים הישנים האלה אמורים‬ ‫להגיע למפעל המיחזור.‬
‫אבל צריך להכין אותם קודם.‬
‫מסתבר שצריך לשלוף את כל הסיכות.‬
‫מה שלא תגמרו היום, תגמרו מחר.‬
‫-מחר שבת!‬ ‫-בגלל שאני לא רוצה לשחק פוטבול?‬
‫-כן, לא נראה לי שזה יעבוד.‬ ‫-זה הוגן.‬
‫-שתוק.‬ ‫-אז אני מציע שתתחילו.‬
‫תבחרו את כלי הנשק שלכם.‬
‫למה לעזאזל הם צריכים‬ ‫פה כדור באולינג?‬
‫מה?! אין פה קליטה?‬
‫-היום הזה יכול להיות עוד יותר גרוע?‬ ‫-את מתכוונת לעזור?‬
‫או שאת יפה מדי?‬
‫אני יפה מדי.‬
‫היי. ראיתי אותך היום‬ ‫עם המאמנת ווב.‬
‫כאילו, לא שעקבתי אחרייך...‬ ‫לא כאילו באופן סוטה.‬
‫פשוט הייתי בחדר‬ ‫והיינו באותו שיעור.‬
‫אבל לדעתי אמרת‬ ‫כמה דברים מאד חכמים...‬
‫על זה שאימון גופני זה על הפנים ו...‬
‫על נושאים אחרים.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫תרומות‬
‫יו. מה זה?‬
‫-אני לא יודע.‬ ‫-מה זה?‬
‫כאילו סוג של "נינטנדו"‬ ‫מהדור הישן?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אני לא מזהה את זה.‬
‫"משחק לאלה שמחפשים למצוא...‬
‫"דרך להשאיר את עולמם מאחור.‬
‫ברוכים הבאים לג'ומנג'י‬
‫"ג'ומנג'י".‬
‫סיכות, רבותיי. סיכות.‬
‫-ג'ומנג'י. מה זה אומר?‬ ‫-אין לי מושג. בחיים לא שמעתי על זה.‬
‫בחרו דמות‬
‫איזו דמות אני בוחר?‬
‫לא יודע.‬ ‫לא נראה לי שזה ממש משנה.‬
‫ג'פרסון "מטוס-ימי" מקדונה...‬
‫טייס ופרחח בן בליעל.‬
‫-זה לא עובד.‬ ‫-אוקיי. תנסה דמות אחרת.‬
‫פרנקלין "מוס" פינבאר.‬
‫מומחה לזואולוגיה‬
‫נשמע קטלני.‬
‫והוא מומחה לזואולוגיה, שזה מדהים.‬
‫-תבחר אתה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫דוקטור סמולדר ברייבסטון.‬
‫דוקטור ברייבסטון‬ ‫ארכיאולוג חוקר‬
‫בת'אני, את איתנו?‬
‫בסדר.‬
‫אני אהיה...‬
‫שלי אוברון...‬
‫הגאונה המחוטבת.‬
‫קרטוגרפיה‬ ‫הגאונה המחוטבת‬
‫יו, סיכות, קדימה. תורך.‬
‫לא.‬
‫-לא, תודה.‬ ‫-רק לכמה דקות?‬
‫-יהיה כיף.‬ ‫-היא לא בקטע של כיף.‬
‫אוקיי. בסדר.‬
‫זה הולך להיות הדבר הכי דבילי‬ ‫שעשיתי בחיים.‬
‫אני מאד בספק.‬
‫רובי ראונדהאוז‬ ‫קוטלת גברים‬
‫ברוכים הבאים לג'ומנג'י...‬
‫מה קורה?‬
‫אני חושב שיש פה קצר!‬
‫תנתק אותו מהחשמל!‬
‫מה קורה? מה קורה לידיים שלך?‬
‫-מה קורה לך?!‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫ספנסר!‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אוי, לא.‬
‫ש...י...י...‬
‫חברים?‬
‫חברים? למה אני נשמע ככה?‬
‫איפה השיער שלי?‬
‫מה לכל ה...?‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫מי המניאק המטומטם...?‬
‫-מי אתה?‬ ‫-מי אתה?‬
‫מי היא?‬
‫מי אתם?‬
‫אוקיי. מה קורה פה לעזאזל?‬
‫-אוי, אלוהים.‬ ‫-זוז ממני!‬
‫אני מה זה הולכת לתבוע!‬ ‫מה קורה לקול שלי?‬
‫-זוז ממני! אתה מועך אותי!‬ ‫-איפה אני?‬
‫זוז!‬
‫זוז...‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫מה קרה לשאר הגוף שלי?‬
‫מה זה? מה זה על הגב שלי?‬
‫-מה זה הדבר הזה?‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫פריג'?‬
‫כן, אני פריג'. מי אתה?‬
‫אני ספנסר.‬
‫מה? בחיים לא. מה קורה פה?‬
‫נראה לי...‬
‫שאנחנו בתוך המשחק.‬
‫-סליחה?‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫איכשהו, אין לי מושג...‬
‫נראה לי שנשאבנו לתוך המשחק.‬
‫הפכנו לאווטארים שבחרנו.‬
‫אז זה אני, ספנסר, ‬ ‫אבל אני בכל זאת נשמע...‬
‫כמו דוקטור סמולדר ברייבסטון.‬
‫-אתה רוצה להגיד לי שאתה ספנסר?‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫פריג', אני ספנסר.‬ ‫מה שאומר שאתה "מוס" פינבאר.‬
‫זה מה שכתוב על הווסט שלך.‬
‫-מרתה?‬ ‫-כן.‬
‫את רובי ראונדהאוז.‬
‫ובת'אני, את פרופסור שלי אוברון.‬
‫-רק ששלי זה כנראה קיצור של שלדון.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫-אוי, אלוהים. אוי, אלוהים. הוא צודק.‬ ‫-ואתה...‬
‫-אתה ספנסר? אתה?‬ ‫-כן. חברים, אני אומר לכם.‬
‫אני ספנסר.‬
‫כן, זה ספנסר.‬
‫אז זה אומר שאני...‬
‫אני...‬
‫חכי, בת'אני, לא!‬
‫לא!‬
‫אני גבר שמן בגיל העמידה.‬
‫יש לי קעקוע.‬
‫אמא שלי תמיד אמרה שהיא תהרוג אותי‬ ‫אם אני אעשה קעקוע.‬
‫מה זה?‬
‫גם לי יש כזה.‬
‫לפעמים.‬
‫חכו שנייה!‬
‫איפה הנייד שלי?!‬
‫למה אני לבושה ככה בג'ונגל?‬
‫מכנסונים וחולצת בטן מעור?‬
‫מה זה צריך להיות?!‬
‫אני נראית כמו גמד גינה חי!‬ ‫איפה הנייד שלי?‬
‫-למי אכפת?!‬ ‫-אנחנו בגוף של אנשים אחרים!‬
‫הנייד שלך הוא ממש‬ ‫לא הדאגה הכי חשובה...‬
‫-כרגע.‬ ‫-באמת? לא נראה לך...‬
‫שזה דווקא בדיוק הרגע להתקשר...‬
‫או לסמס למישהו‬ ‫או לשנות את הסטטוס...‬
‫ל"תקועה במשחק וידיאו מזורגג"?‬
‫אני רק אומר שאני בלי הקלריטין שלי.‬
‫-ואני אלרגי כמעט לכל דבר.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫יש לך אלרגיות, ספנסר? אה?‬
‫לי חסרים 60 ס"מ‬ ‫מהחלק העליון של הגוף!‬
‫זה בכלל לא משהו שיכול לקרות.‬
‫אולי כולנו בתרדמת.‬
‫ביחד?! כולנו בתרדמת ביחד?‬
‫זה ההסבר היחיד.‬ ‫מכונת המשחק הישנה הזאת...‬
‫כנראה חישמלה את כולנו...‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫כדאי מאד שתיכנס לשם ותציל אותה.‬
‫אני לא נכנס לשם! תיכנס אתה לשם!‬
‫לא. יש עליי תרמיל גב!‬
‫כולם יודעים שלא נכנסים למים‬ ‫עם תרמיל גב.‬
‫בת'אני!‬
‫את בסדר?‬
‫זה היה כל כך עוצמתי.‬
‫אני לא קולטת את המקום הזה.‬
‫-מה קרה לך?‬ ‫-אכל אותי קרנף.‬
‫ואז נזרקתי מהשמיים מגובה 300 מטר.‬
‫כן. ככה זה באמת נראה.‬
‫זה היה היפופוטם. הם אוכלי-כל.‬
‫הם מהירים כמו סוסים‬ ‫למרחקים קצרים...‬
‫ועוצמת הנשיכה שלהם‬ ‫היא 8,100 ניוטונים.‬
‫איך אני יודע את זה?!‬
‫אתה זואולוג מומחה.‬
‫-מה?‬ ‫-אני עדיין זקן שמן, נכון?‬
‫אני חושש שכן.‬
‫למה לאף אחד אין בעיה עם זה?‬ ‫היא נפלה מהשמיים.‬
‫חברים?‬
‫בת'אני, קומי. בת'אני, קומי!‬
‫דוקטור ברייבסטון.‬ ‫ברוכים הבאים לג'ומנג'י.‬
‫אל תעמדו שם ככה. תיכנסו כבר!‬
‫קדימה, קדימה, קדימה!‬
‫דוקטור ברייבסטון.‬
‫ארכיאולוג מפורסם וחוקר בינלאומי.‬
‫נודע בכל שבע היבשות‬ ‫בשל מסעות החקר הנועזים שלך.‬
‫יש פה חגורת בטיחות?‬
‫אין לך מושג איזה כבוד זה‬ ‫לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫ואני לא מתבייש לומר‬ ‫שפנים אל פנים אתה עוד יותר מרשים.‬
‫תודה.‬
‫-מי אתה?‬ ‫-נייג'ל בילינגסלי לשירותך.‬
‫רובי ראונדהאוז, קוטלת גברים.‬
‫ברוכים הבאים לג'ומנג'י.‬
‫כל כך ציפיתי לבואכם.‬
‫כידוע לכם, ג'ומנג'י בסכנה גדולה.‬
‫אנחנו סומכים על ארבעתכם‬ ‫שתסירו את הקללה.‬
‫-קללה?‬ ‫-איזו קללה?‬
‫סליחה, ראית את הטלפון שלי איפשהו?‬
‫פרופסור שלדון אוברון.‬
‫ברוך הבא לג'ומנג'י.‬ ‫נייג'ל בילינגסלי לשירותך.‬
‫כל כך ציפיתי לבואכם.‬
‫מה הקטע של הבחור הזה?‬
‫נראה לי שהוא דל"פ.‬
‫הוא מה? באנגלית, בבקשה.‬
‫דמות לא פעילה.‬ ‫הוא חלק מהמשחק.‬
‫אז כל מה ששואלים אותו, יש לו‬ ‫רק סדרה של תשובות מתוכנתות.‬
‫הבנתי. עכשיו הכל ברור לי.‬
‫פרנקלין "מאוס" (עכבר) פינבאר.‬
‫ברוך הבא לג'ומנג'י.‬
‫"מוס", לא "מאוס".‬
‫לא, אישי הטוב.‬ ‫אני די בטוח שזה "מאוס".‬
‫-"מאוס"?‬ ‫-שם חיבה שניתן...‬
‫לך בגלל זעירותך וקסם הליכותיך.‬
‫ידעתי שתהיה פה.‬
‫ד"ר ברייבסטון‬ ‫לא זז בלי עוזרו הנאמן.‬
‫עוזר?‬
‫מאז שד"ר ברייבסטון חילץ אותך‬ ‫מאחיזתו של מפקד צבא מקומי...‬
‫בפרו, אתה תמיד לצידו.‬
‫-נכון.‬ ‫-אפשר לחזור לסיפור הקללה?‬
‫הכל מתועד במכתב ששלחתי לך.‬
‫-אולי כדאי שתקרא אותו בקול.‬ ‫-אין לי שום מכ...‬
‫הבנתי.‬
‫"ד"ר ברייבסטון, ‬ ‫אני כותב אליך עקב מצבנו הנואש...‬
‫"בג'ומנג'י. אנחנו זקוקים‬ ‫לעזרתך המיידית".‬
‫-חברים?‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫מה קורה פה לעזאזל?‬
‫לדעתי זה קטע הסבר משולב.‬ ‫יש את זה בהרבה משחקים.‬
‫זה כמו סרטון קצר שמסביר את הרקע.‬
‫שמי נייג'ל בילינגסלי...‬
‫מורה הדרך בג'ומנג'י.‬
‫נשכרתי לתפקיד ע"י שותפך בעבר...‬
‫והיום אויבך המר, ‬ ‫פרופסור ראסל ואן פלט...‬
‫להוביל משלחת-חקר הרת-גורל.‬
‫פרופסור ואן פלט בא...‬
‫לחפש אחר מקדש היגואר האגדי...‬
‫המקום שבו טמונה לבטח‬ ‫האבן הקדושה של ג'ומנג'י.‬
‫מי כמוך מכיר את האובססיה האדירה‬ ‫שלו לאבן.‬
‫ואחרי שנים של חיפושים, ‬ ‫הוא האמין...‬
‫שגילה את מיקומה.‬
‫האם זה יתכן?‬
‫האם סוף סוף מצאתי אותה?‬
‫ואן פלט אמר לי שהוא רוצה‬ ‫למצוא את האבן...‬
‫כדי לתעד אותה בכתביו.‬
‫-היא אמיתית.‬ ‫-רק לא ידעתי...‬
‫שהוא התכוון לקחת את האבן לעצמו.‬
‫מצאתי אותה.‬
‫מצאתי אותה!‬
‫האגדה מספרת‬ ‫שהיגואר שומר על ג'ומנג'י...‬
‫ומי שיעז לעוור אותו, ‬ ‫כוח אפל יכלה אותו.‬
‫ואן פלט השתלט‬ ‫על כל היצורים בג'ומנג'י...‬
‫חדר לתוכם, הפעיל אותם.‬
‫וקללה נוראה הוטלה‬ ‫על המקום שהיה בעבר מעוז השלווה.‬
‫התחננתי בפניו שיחזיר אותה למקומה.‬ ‫אבל מרגע שהאבן הייתה בידיו...‬
‫הוא לא יכול היה לוותר עליה לעולם.‬
‫אז חיכיתי עד שכולם נרדמו...‬
‫ופעלתי.‬
‫תחזירו אליי את האבן!‬
‫ותשחטו כל מי שינסה לעצור בעדכם!‬
‫אז זהו. הנה האבן.‬
‫אתה ושותפיך...‬
‫חייבים לעזור לנו באמצעות כישוריכם‬ ‫על מנת להשיב את האבן אל עין היגואר...‬
‫ולהסיר את הקללה.‬
‫ואני משוכנע שתרצו להתחיל מיד.‬
‫-האמת היא, שאני חושב...‬ ‫-בהצלחה!‬
‫גורל ג'ומנג'י בידיכם.‬
‫וזכרו:‬
‫את מטרתכם אנסח באמצעות חריזה‬
‫להשיב את האבן ולהסיר את הקללה.‬
‫אם לצאת מהמשחק תרצו‬
‫הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו.‬
‫בהצלחה. גורל ג'ומנג'י בידיכם.‬
‫-וזכרו:‬ ‫-הוא אומר שוב את אותו דבר.‬
‫את מטרתכם אנסח‬
‫להשיב את האבן ולהסיר את הקללה.‬
‫אם לצאת מהמשחק תרצו‬
‫הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו.‬
‫זה בסדר. את מסוגלת להתמודד עם זה.‬ ‫בחיים האמיתיים, אנשים אוהבים אותך.‬
‫את יכולה להתחבר עם כל מי שאת רוצה.‬
‫זה מה שאת אומרת לעצמך‬ ‫כשאת פוחדת?‬
‫את מוכנה לא לשפוט אותי, ‬ ‫כאילו, לשתי שניות?!‬
‫נפרדתי מנואה, הפכתי לגבר...‬
‫ואני לא מוצאת את הטלפון שלי!‬ ‫מותר לי להתבאס!‬
‫ד"ר ברייבסטון, זאת המפה של ג'ומנג'י.‬
‫עליכם להגיע לבזאר‬ ‫ולמצוא את החתיכה החסרה.‬
‫-הבזאר.‬ ‫-חתיכה חסרה של מה?‬
‫-שלום-שלום!‬ ‫-אתה לא יכול לתת לנו טרמפ...‬
‫-לפסל?‬ ‫-וזכרו:‬
‫אם לצאת מהמשחק תרצו‬
‫הצילו את ג'ומנג'י ובשמו קראו!‬
‫כדאי שתשים אותה בתרמיל.‬
‫לא.‬
‫בחייך. אתה היחיד פה‬ ‫עם תרמיל גב, פריג'.‬
‫אוקיי, אז, מה? יש לנו מפה.‬ ‫אז עכשיו אנחנו אמורים ללכת ולמצוא...‬
‫את הבזאר, לדעתי.‬
‫נחזיר את האבן לפסל היגואר...‬
‫ואז נחזור הביתה. לא בעיה.‬
‫למה אנחנו לא יכולים פשוט ללכת מפה, ‬ ‫להפסיק את המשחק בלי לעשות את זה?‬
‫אנחנו חייבים לסיים את המשחק.‬
‫אני חושב...‬
‫אני חושב שאנחנו חייבים‬ ‫להציל את ג'ומנג'י.‬
‫איזה גבר.‬
‫אל תבכה, אל תבכה, אל תבכה.‬
‫אל תבכה.‬
‫יש פה כל כך הרבה מחלות.‬
‫וחם.‬
‫אוקיי, בזה אני טוב.‬
‫משחקי וידיאו. זה מה שאני עושה.‬ ‫זה לגמרי הדבר העיקרי שאני עושה.‬
‫במשחק כזה, יש שלבים.‬
‫כדי לגמור את המשחק, ‬ ‫צריך להשלים את כל השלבים.‬
‫השלבים יהיו יותר ויותר קשים‬ ‫במהלך המשחק.‬
‫-נשלים את השלבים...‬ ‫-ספנסר, יש לך מושג לאן אנחנו הולכים?‬
‫-סוג של.‬ ‫-סוג של?‬
‫אז יופי. חברים, אנחנו בידיים טובות.‬
‫אוקיי, החתיכה החסרה. אני מנחש.‬
‫זה בטח מה שאנחנו מחפשים.‬ ‫החתיכה החסרה במפה.‬
‫אבל הבעיה שאין פה כלום.‬
‫מה זאת אומרת, "אין פה כלום"?‬ ‫זאת מפה, כמו שהוא אמר.‬
‫זאת מפה של ג'ומנג'י.‬
‫קרטוגרפיה.‬
‫-מה זה?‬ ‫-חקר מפות.‬
‫-זה היה אחד הכישורים של פרופ' אוברון.‬ ‫-כן! בדיוק!‬
‫אז אתם לא יכולים לראות את זה, ‬ ‫ואני כן?‬
‫לדמויות שבחרנו יש כישורים מסוימים.‬
‫אז חייבת להיות דרך להגיע...‬
‫כוחות: חולשות:‬
‫-מה עשית עכשיו?‬ ‫-"כוחות: נועזות. טיפוס.‬
‫"מהירות. בומרנג.‬
‫"עוצמה בוערת".‬
‫מה אתה עושה לעזאזל?‬
‫-מה קרה עכשיו?‬ ‫-נכנסת ל"עוצמה בוערת".‬
‫"חולשות.‬
‫חולשות: אין‬
‫"אין"?‬
‫איך עשית את זה? את הרשימה הזאת?‬
‫טוב, נראה לי שפשוט כיווצתי‬ ‫את שריר החזה השמאלי האדיר שלי.‬
‫-אזור הציצי. אני אראה לך.‬ ‫-עוף ממני!‬
‫לפחות תכווצי אותו בנוכחותנו‬ ‫שנראה איך זה עובד.‬
‫"כוחות: קראטה. טאי צ'י. אייקידו.‬ ‫לוחמת מחול"?‬
‫לוחמת מחול? יש בכלל דבר כזה?‬
‫"חולשות:‬
‫"ארס".‬
‫ברצינות?‬
‫כוחות: קרטוגרפיה, ארכיאולוגיה, ‬ ‫פלאונטולוגיה‬
‫מה זה פלאונטולוגיה?‬
‫חקר מאובנים, נראה לי.‬
‫-זה די מגניב.‬ ‫-אומרת קטלנית הקראטה המהממת...‬
‫לחוקר המאובנים הזקן נטול הסיבולת.‬
‫כוחות: זואולוגיה, שרת-כלי-נשק.‬
‫חולשות: עוגות, מהירות, חוזק‬
‫אני שונא את המשחק הזה.‬
‫"חולשה: עוגות".‬
‫כן, עוגות זאת החולשה שלי.‬
‫יחד עם מהירות וחוזק.‬
‫חוזק הוא החולשה שלי.‬
‫שאלה מהירה.‬
‫איך חוזק יכול להיות החולשה שלי?‬
‫שמישהו יסביר לי את זה.‬ ‫ולמה שאני אצטרך מהירות?‬
‫למה אני צריך להיות מהיר‬ ‫כשרודפת אחריי...‬
‫זברה קטלנית או איזה שיט אחר‬ ‫עם הכובע הדבילי הזה?!‬
‫אתה גם שרת-כלי-נשק מעולה.‬
‫-מה זה אומר בכלל?‬ ‫-נראה לי שזה אומר...‬
‫שאתה סוחב‬ ‫את כלי הנשק שלי בתרמיל-גב שלך...‬
‫ואתה נותן לי אותם אם‬ ‫וכאשר אני צריך אותם?‬
‫היי, חברים! המפה הזאת משתנה.‬
‫-מה זאת אומרת?‬ ‫-מה כתוב עליה?‬
‫אין פה הרבה מידע.‬
‫אבל לפני דקה זה לא היה כתוב‬ ‫ועכשיו כן.‬
‫כתוב, "השאגה האדירה".‬
‫השאגה האדירה‬
‫ממש לא נראה לי.‬
‫-אני גמרתי פה.‬ ‫-מה עוד?‬
‫אוקיי, וכאן כתוב, "ממעמקים".‬
‫ממעמקים‬
‫ההיפופוטם הגיע מהמעמקים.‬ ‫זה ש...‬
‫כן, היצור ההוא‬ ‫שעשה את הדבר ההוא. הלאה.‬
‫אז אם "ממעמקים"‬ ‫זה השלב הראשון...‬
‫"השאגה האדירה" זה השלב השני.‬
‫לאיזה כיוון?‬
‫אוקיי.‬
‫אם זה זה...‬
‫וזה כאן...‬
‫ממש כאן, לדעתי.‬
‫מה זה המשחק הזה?!‬
‫רוצו!‬
‫חכו!‬
‫קדימה, רגליים!‬
‫למה אני רץ כל כך לאט?!‬
‫אוי, אלוהים! אוי, אלוהים!‬
‫איזה גרוע!‬
‫תתפצלו!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫קדימה!‬
‫-לחבר'ה האלה יש רובים ענקיים!‬ ‫-באמת?‬
‫זה מה שזה, ספנסר?‬
‫-תראה לי את התרמיל-גב.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫כלי הנשק שלי בתרמיל הגב שלך.‬
‫תתכופף.‬
‫כלי הנשק שלך?‬
‫אני לא מרגיש שום... מה זה?‬
‫כן, בומרנג, אחד הכוחות שלי.‬
‫-מה תעשה איתו?‬ ‫-לא יודע.‬
‫-אני אהרוג אותם כנראה.‬ ‫-עם זה תהרוג אותם?‬
‫יש לך רעיון יותר טוב? תיזהר.‬
‫שים לב.‬
‫יפה.‬
‫שאני אכניס לשם את היד לראות אם יש‬ ‫כדורשק שתוכל לזרוק ולא יעשה כלום?‬
‫אוי, לא!‬
‫זה עבד!‬
‫הם באים. חייבים להסתלק!‬
‫אין מצב שהם לא ישיגו אותי.‬
‫אנחנו חייבים לזוז עכשיו!‬
‫-תעלה על הגב שלי!‬ ‫-מה? אני מעדיף למות.‬
‫תוריד אותי!‬
‫ספנסר! תוריד אותי!‬
‫את צוחקת עליי!‬
‫-אנחנו חייבים לקפוץ!‬ ‫-יצאת מדעתך?!‬
‫אני מעדיף לעשות כל דבר אחר, ‬ ‫רק לא את זה!‬
‫תקפצו!‬
‫-מרתה!‬ ‫-תקפצו!‬
‫-חייבים לקפוץ!‬ ‫-אנחנו לא יודעים איזה עומק המים!‬
‫-חייבים!‬ ‫-לא!‬
‫אתה תקפוץ! קפוץ!‬
‫לדעתי יש לי התקף לב.‬
‫קשה לי לנשום.‬
‫זה היה הרגע הכי משפיל בחיי.‬
‫-אל תעשה את זה יותר.‬ ‫-בלעתי המון מים.‬
‫הם ירו בי.‬
‫אוי, לא.‬
‫מרתה?‬
‫-רק רגע, מה בדיוק קרה לה?‬ ‫-היא מתה?‬
‫חכו שנייה.‬
‫מה לעזאזל?!‬
‫-רדי ממני!‬ ‫-את בסדר?‬
‫-נראה לי שכן.‬ ‫-בשם אלוהים! רדי ממני!‬
‫-אני יורדת ממך.‬ ‫-למישהו אכפת אם אני בסדר?‬
‫מה אני, משטח נחיתה אנושי?‬
‫זה מה שחשבתי.‬
‫לכולנו יש שלושה מחזורי חיים.‬ ‫הקעקועים האלה שיש לנו על היד...‬
‫אלוהים, תראו איזה גדול הדבר הזה.‬
‫ספנסר!‬
‫-מה אמרת?‬ ‫-זה מספר מחזורי החיים שלנו.‬
‫את בת'אני אכל היפופוטם, ‬ ‫אז נשארו לה רק שני קווים.‬
‫הוא צודק.‬
‫חכו. מה קורה אם נשתמש‬ ‫בכל מחזורי החיים שלנו?‬
‫בדרך כלל זה אומר...‬
‫המשחק נגמר.‬
‫מה זאת אומרת, המשחק נגמר?‬
‫אתה אומר שאנחנו יכולים ממש‬ ‫למות כאן?‬
‫-אני לא יודע בביטחון...‬ ‫-אתה לא בטוח?!‬
‫גאון משחקי הווידיאו לא בטוח?‬
‫אף פעם לא נתקעתי‬ ‫בתוך משחק, אוקיי?‬
‫אז אני לא משוכנע, אבל, כן, ‬ ‫אני חושש שכולנו יכולים למות.‬
‫זה החשש הכי גדול שלי כרגע.‬
‫אז כדאי שנמצא את החתיכה החסרה.‬
‫אוקיי.‬
‫נראה פה שיש כפר‬ ‫בצד השני של ההר.‬
‫אולי זה הבזאר.‬
‫-קדימה.‬ ‫-חכו.‬
‫אני חייב קודם להשתין.‬
‫חששתי מהרגע הזה כל היום, ‬ ‫אבל גם אני.‬
‫אני יכולה לבוא איתך‬ ‫ותראה לי איך עושים את זה?‬
‫יכול להיות שאני אצטרך עזרה.‬
‫כן, בטח. כן, אני אעזור לך.‬
‫אז איך עושים את זה?‬
‫זה קל.‬
‫פותחים את הרוכסן, ‬ ‫מוציאים אותו החוצה ויורים.‬
‫אל תשכחי לכוון. זה מאד חשוב.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫ממש מחובר לי עכשיו פין לגוף.‬
‫מרתה, בואי תראי את הפין שלי!‬
‫לא, תודה.‬
‫-פעם ראשונה שאת רואה את זה?‬ ‫-כן, לא רציתי להסתכל.‬
‫אני בדקתי את שלי‬ ‫ב-20 השניות הראשונות שהגענו הנה.‬
‫אני שמח לדווח שדבר אחד הצלחתי‬ ‫להביא איתי מהעולם החיצון.‬
‫מה את עושה?‬
‫-את מסתכלת?‬ ‫-סליחה.‬
‫-שלא תסתכלי הנה!‬ ‫-לא מסתכלים. זה קטע כזה.‬
‫אוקיי, ילד טוב.‬
‫נלך על זה לאט ויפה‬ ‫ואף אחד לא ייפגע.‬
‫-מה עכשיו?‬ ‫-תפציצי.‬
‫-ותכווני. אל תשכחי לכוון.‬ ‫-מה הקטע שלך עם לכוון?‬
‫אפשר לא לדבר על זה בחברה מעורבת?‬
‫זה ממש הרבה יותר קל!‬
‫-מגניב, נכון?‬ ‫-כן, כי יש לך, כאילו, ידית.‬
‫זה שאני לא שולחת את זה כרגע‬ ‫באינסטגרם זה ממש טירוף.‬
‫ברייבסטון.‬
‫הוא וכל החבורה שלו.‬
‫הם ברחו?‬
‫איבדנו אותם בג'ונגל.‬
‫הייתי צריך לדעת.‬
‫למה אתה מתכוון, אדוני?‬
‫אני אזמן את כל היצורים‬ ‫ואת כל החיילים...‬
‫לצוד אותם.‬
‫לתבוע חזרה את מה ששייך לי.‬
‫תמצא אותם.‬
‫תלכו בזהירות.‬
‫יש פה המון מהמורות.‬ ‫לא כדאי שמישהו ינקע קרסול.‬
‫-עשיתי את זה פעם במחנה...‬ ‫-אתה מוכן להפסיק לדבר?‬
‫-אוקיי, בטח. אין בעיה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני יכולה לקבל את הז'אקט שלך?‬
‫-תודה.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫אני מרגישה כאילו‬ ‫שאני בביקיני בביה"ס.‬
‫עשיתי את זה פעם.‬ ‫שלחו אותי למנהל.‬
‫-ברור.‬ ‫-נואה אוהב שאני חושפת עור.‬
‫זה המפתח למערכת היחסים שלנו.‬
‫את כזאת שיפוטית.‬ ‫אני לא יכולה בכלל לפתוח את הפה לידך.‬
‫את אפילו לא מכירה אותי‬ ‫אבל החלטת שאת שונאת אותי.‬
‫היי, חכי רגע. אני לא שונאת אותך.‬
‫-את לא?‬ ‫-לא.‬
‫תקשיבי... אני רק חושבת שאת חיה‬ ‫בבועת ה"סקסית המקובלת".‬
‫שבה כולם מתייחסים אלייך‬ ‫כמו אל נסיכה או חפץ.‬
‫אולי בגלל זה את קצת שקועה‬ ‫בעצמך או משהו?‬
‫נשמע הוגן.‬
‫אבל נראה לך שאת...‬
‫כל כך שיפוטית כי את פוחדת‬ ‫שאנשים לא יאהבו אותך...‬
‫אז החלטת שאת מראש‬ ‫לא תאהבי אותם?‬
‫לא.‬
‫אולי. אולי.‬
‫אז אוקיי.‬
‫אני רק אומרת שאת שאפה.‬ ‫לכי על זה.‬
‫תודה.‬
‫נראה לי.‬
‫כל כך נמאס לי מהמשחק הזה.‬ ‫ואתה, אל תתקרב אליי.‬
‫-למה אתה כל כך מחומם עליי?‬ ‫-למה?‬
‫אתה שואל ברצינות?‬
‫בגללך זרקו אותי מהנבחרת.‬
‫ואז תקעת אותי ב...‬ ‫מה שזה לא יהיה.‬
‫ואתה לא מבין‬ ‫למה אנחנו כבר לא חברים.‬
‫בגלל זה אנחנו כבר לא חברים?‬ ‫כי לא רצית להיתקע בג'ומנג'י?‬
‫לא נראה לי.‬
‫אנחנו לא חברים כי אני לא מספיק קול‬ ‫להסתובב איתך...‬
‫אז התנהגת כאילו‬ ‫אתה לא מכיר אותי בכלל.‬
‫עד שהיית צריך שאני אכין לך שיעורי-בית‬ ‫כי לא יכולת לעשות את זה בעצמך.‬
‫לא פלא שאתה לא יודע שום דבר‬ ‫על ההתפשטות מערבה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני לא טיפש, ספנסר.‬
‫ביקשתי שתעשה לי טובה אחת פשוטה.‬ ‫אמרתי, "תעשה לי שיעורי-בית, שלא...‬
‫"יעיפו אותי מהנבחרת", ופישלת!‬
‫עכשיו, את הדבר היחיד שאני טוב בו‬ ‫אני לא יכול לעשות.‬
‫אני צריך לכסח לך את הצורה הרגע.‬
‫-נראה אותך מנסה.‬ ‫-מה אמרת?‬
‫אה, אוקיי.‬
‫-הבנתי מה קורה פה.‬ ‫-חברים.‬
‫אתה חושב שבגלל שאתה מטר תשעים, ‬ ‫או מטר תשעים וחמישה...‬
‫מאה שלושים וחמישה ק"ג של שרירים, ‬ ‫אני אמור לפחד ממך?‬
‫זה מה שאתה חושב?‬
‫אולי.‬
‫בוא אני אגיד לך משהו.‬
‫אתה עדיין אותו ילד מעצבן‬ ‫שאני מנסה לנער מעליי מכיתה ז'.‬
‫שום דבר לא השתנה.‬
‫ולא כדאי שבגלל הגוף החדש‬ ‫הזה שלך תחטוף מכות רצח.‬
‫דביל.‬
‫ספנסר!‬
‫-הרגת אותו!‬ ‫-פריג', אתה חולה רוח!‬
‫תרגיעו! הוא יחזור.‬
‫אל תקרא לי דביל.‬
‫אל תדחף אותי.‬
‫כי אחרת מה, ספנסר?‬
‫כי אחרת אני אדחף אותך בחזרה.‬
‫אתה החטפת לי סטירה?‬
‫החטפת לי סטירה?‬
‫-פריג', לא.‬ ‫-כן.‬
‫כן. אתה רוצה להחטיף...‬
‫די!‬
‫אנחנו לא יכולים לבזבז חיים.‬
‫אנחנו צריכים אחד את השני.‬
‫מוצא חן בעיניך או לא, ‬ ‫אנחנו חייבים לעשות את זה ביחד.‬
‫אתה מוכן להגיד את זה‬ ‫עוד פעם, בבקשה?‬
‫-אנחנו חייבים לעשות את זה ביחד?‬ ‫-אבל עם "העוצמה הבוערת".‬
‫אתה שולט בזה, ‬ ‫או שזה קורה באופן טבעי?‬
‫זה פשוט קורה באופן טבעי.‬
‫-מה אנחנו עושים?‬ ‫-מחפשים את החתיכה החסרה.‬
‫אז פשוט נשאל אנשים?‬
‫לא, נסתכל מסביב, נסרוק את המקום, ‬ ‫אבל הכי חשוב, חברים...‬
‫בדיסקרטיות.‬
‫הקצבות! קחו את ההקצבות שלכם!‬
‫יש למישהו כסף?‬ ‫אני ממש מתה ברעב.‬
‫הקצבות! בואו קחו את ההקצבות שלכם!‬
‫הקצבות!‬
‫חברים, נראה לי שהמשחק מנסה‬ ‫להגיד לנו לשמור על הבריאות שלנו.‬
‫-אנחנו צריכים לאכול.‬ ‫-תפסיק לעשות את זה.‬
‫אלוהים, זה כל כך טעים.‬ ‫מגיל 9 לא אכלתי לחם.‬
‫-את רצינית?‬ ‫-איך נראה לך שהגעתי לשרירי בטן כאלה?‬
‫תני לי לטעום קצת.‬
‫רק רגע, מה זה?‬
‫זאת העוגה המפורסמת שלי.‬
‫עוגה?‬
‫בת'אני, אמרת שזה לחם.‬
‫עבר כל כך הרבה זמן‬ ‫ששכחתי את הטעם.‬
‫איך שוכחים...?‬
‫קורה לי משהו?‬
‫-לא.‬ ‫-אני רועד?‬
‫-יוצאים לי חצ'קונים?‬ ‫-לא.‬
‫-אני עדיין שחור?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי! אוקיי.‬
‫אנחנו בסדר. הכל בסדר.‬
‫לא, לא, לא. זה בסדר.‬ ‫זה בטח רק היה סימן שאני אוהב עוגות.‬
‫שאני לא מסוגל להתאפק. הכל טוב.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫כמו שאמרתי, ‬ ‫חשוב להיות דיסקרטיים.‬
‫גם אמרת "תאכל".‬
‫סתום כבר!‬
‫ד"ר ברייבסטון. תודה לאל שאתה פה.‬ ‫ג'ומנג'י זקוקה לך.‬
‫תודה. טוב להיות פה.‬
‫-תשאל על החתיכה החסרה.‬ ‫-אה, נכון! היי. אני בת'אני.‬
‫זאת אומרת, פרופסור שלי... משהו.‬
‫אני דוקטור למפות...‬
‫ויש לי מפה שכאילו, ‬ ‫חסרה ממנה חתיכה.‬
‫ד"ר ברייבסטון. תודה לאל שאתה פה.‬ ‫ג'ומנג'י זקוקה לך.‬
‫איזה חוסר נימוס.‬
‫אנחנו צריכים למצוא‬ ‫את החתיכה החסרה.‬
‫מה שאתה צריך נמצא בסל.‬
‫טעות אחת, ואתה מחוסל.‬
‫תסמכו זה על זה מבלי למצמץ.‬
‫החתיכה החסרה היא‬ ‫לא מה שאתה חושב.‬
‫אוי וויי.‬
‫בהצלחה, גיבור אדיר.‬
‫-ג'ומנג'י זקוקה לך.‬ ‫-אנחנו יודעים.‬
‫אמרת את זה כמה פעמים.‬
‫אז, נראה לי שיש בפנים...‬
‫נחש או משהו.‬
‫כן.‬
‫-נשמע לי קטע ברייבסטוני.‬ ‫-למה זה "קטע ברייבסטוני"?‬
‫כי אתה "הגיבור האדיר".‬ ‫שמעת מה הוא אמר.‬
‫"ג'ומנג'י זקוקה לך". יאללה, קדימה.‬
‫-אני לא רוצה לעשות את זה!‬ ‫-קדימה!‬
‫ממבה שחורה!‬
‫זאת ממבה שחורה.‬
‫רבע מ"ג מהארס שלה מספיק‬ ‫כדי להרוג אדם בוגר.‬
‫מרגישים תחושה של עיקצוץ בפה...‬
‫ובקצות הגפיים, ואז חום, קצף מהפה...‬
‫ואטאקסייה, שזה איבוד שליטה בשרירים.‬
‫-מאיפה אני יודע את זה?‬ ‫-מה עושים?‬
‫-ראית שם עוד משהו?‬ ‫-לא הספקתי.‬
‫אוקיי.‬
‫"תסמכו זה על זה מבלי למצמץ".‬
‫חבר'ה, לדעתי זאת תחרות נעיצת מבטים!‬
‫-מה?‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫-תחשבו על זה. "מבלי למצמץ".‬ ‫-אני חושב שהיא צודקת.‬
‫במחנה, אמרו לנו‬ ‫שאם אנחנו רואים נחש, לא לזוז.‬
‫נראה לי שמישהו צריך ליצור קשר עין...‬
‫-ולא למצמץ.‬ ‫-ואז ספנסר יכניס את היד פנימה...‬
‫-וייקח את מה שעוד יש שם.‬ ‫-מה? למה עוד פעם אני?!‬
‫-כי אתה ברייבסטון.‬ ‫-בסדר.‬
‫מי טוב בנעיצת מבטים‬ ‫בלי מיצמוצים?‬
‫אני מדהימה בזה.‬
‫אז זה הרגע שלך.‬
‫קדימה, בת'אני.‬
‫תגידי מתי.‬
‫עכשיו.‬
‫מה עושים?!‬
‫-אתה חייב לנטרל אותה.‬ ‫-אני מה?!‬
‫מסיטים את הראש שלה‬ ‫מהנקודה המתה כדי לערער אותה.‬
‫אבל צריך מאד להיזהר‬ ‫מבלוטת הארס...‬
‫ומצינור הארס המשני החשוף.‬
‫ואז עוקרים לה את השיניים...‬
‫מתוך הפה.‬
‫כנראה שזאת לא הייתה‬ ‫תחרות נעיצת מבטים.‬
‫"תסמכו זה על זה מבלי למצמץ".‬
‫אתם סמכתם עליי.‬
‫סמכתם עליי ואני ניטרלתי את הנחש.‬
‫-עשיתי את זה. אני עשיתי את זה.‬ ‫-כן.‬
‫-אתה עשית את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫כן. בטח.‬
‫היי, חבר'ה?‬
‫זה לא נראה כמו חתיכה ממפה.‬
‫החתיכה החסרה היא פיל?‬
‫רגע. כתוב משהו על נייר העטיפה.‬
‫"כשתראו אותי, תתחילו לטפס".‬
‫כשתראו אותי תתחילו לטפס‬
‫"תתחילו לטפס"? כשתראו פיל?‬
‫אני ניטרלתי נחש.‬
‫אז תחפשו פיל, כנראה.‬
‫זאת כאילו הרמה הבאה במשחק.‬
‫-היי!‬ ‫-תברחו!‬
‫זהירות!‬
‫תקפצו!‬
‫-תקפוץ.‬ ‫-קדימה, קדימה, קדימה!‬
‫אני חייב להזהיר אותך, ‬ ‫אני חושב שאני חובט ממש חזק.‬
‫חמיקה.‬
‫חמיקה. חמיקה. חמיקה. חסימה.‬
‫מכת וו תחתית!‬
‫כיפוף! נגיחת ראש!‬
‫כיפוף! חסימה!‬
‫חמיקה! חבטה!‬
‫השלכה!‬
‫זה ממש מטורף.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫את מה?‬
‫שימי לי את זה בתרמיל.‬
‫חמיקה! חבטת ראש!‬
‫השלכה דרך התקרה!‬
‫שלום לך, דוקטור.‬
‫הרבה זמן עבר.‬
‫אני חושב שיש לך משהו ששייך לי.‬
‫אנחנו רק רוצים ללכת הביתה.‬
‫-קדימה! בואו איתי! מהר!‬ ‫-תפסו אותו!‬
‫קדימה!‬
‫פה למטה. קדימה! מהר!‬
‫אני צריך שתלכו אחריי‬ ‫ותעשו בדיוק מה שאני אומר.‬
‫קדימה.‬
‫אוי, אלוהים, חבר'ה.‬ ‫אני כל כך מבסוט שאתם פה.‬
‫-אין לכם מושג. ממש מבסוט.‬ ‫-כן?‬
‫ראיתי אתכם בבזאר‬ ‫וחשבתי לעצמי, לא אמיתי.‬
‫ואז כאילו, "זה לגמרי..."‬ ‫תיצמדו לקיר!‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫בואו נמשיך לזוז.‬
‫-בזהירות פה.‬ ‫-מי אתה?‬
‫-ומי אתה חושב שאנחנו?‬ ‫-נכון. מצטער, טעות שלי.‬
‫אני אחזור קצת אחורה.‬
‫רגע. אתה הטייס?‬ ‫"מטוס-ימי" מישהו?‬
‫כן, זה אני.‬
‫אתה הדמות שרציתי והייתה תפוסה!‬
‫אתה גם במשחק?‬
‫תתרחקו מהלבנים הלבנות.‬ ‫ואל תזוזו.‬
‫פסיכי לגמרי.‬
‫ממש על הפנים המשחק הזה.‬
‫טוב. הקרש הזה.‬
‫בואו אחריי.‬
‫זהירות, זאת דרך איומה למות.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫ככה.‬
‫קדימה.‬
‫אני על זה. כרגע ניטרלתי נחש.‬ ‫קצת כבוד.‬
‫אוקיי.‬
‫-היי.‬ ‫-היי.‬
‫קדימה.‬
‫מכל מקום, אני אלכס.‬
‫אני ספנסר גילפין.‬
‫מרתה, פריג' ובת'אני.‬
‫בת'אני? אתה בחורה?‬
‫אשה.‬
‫בחיים האמיתיים בטוח‬ ‫שהיית מנסה להתחיל איתה.‬
‫הם הצליחו לברוח.‬ ‫מישהו כנראה עזר להם.‬
‫מטוס-ימי.‬
‫הוא בטח הזדחל מהחור שלו.‬
‫אני מצטער, בוס.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫אני יודע שלא.‬
‫מה אתה מכין?‬
‫מרגריטות. זה אחד הכישורים שלי.‬
‫זה וטיס, למרות ששני...‬
‫אורנג אוטנגים במטוסי קרב יירטו אותי, ‬ ‫אז אולי אני לא כל כך נהדר בזה.‬
‫מכל מקום, לחיים.‬
‫-תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫אף פעם עוד לא שתיתי משקה אלכוהולי.‬
‫-גם אני לא.‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫שיהיה לעזאזל!‬
‫-הספיק לי.‬ ‫-טעים.‬
‫אפשר עוד?‬
‫אלכס.‬
‫-מה הקטע עם כל הנרות האלה?‬ ‫-ציטרונלה. יתושים...‬
‫הם אחת החולשות שלי.‬ ‫שזה די גרוע...‬
‫כשאתה חי לבד‬ ‫בבקתה פתוחה בג'ונגל.‬
‫הוא פנוי.‬
‫מי זה?‬
‫מי זה אלן פאריש?‬
‫אלן פאריש‬ ‫היה כאן‬
‫זה הבחור שבנה את הבקתה הזאת.‬
‫יש עוד אנשים שנתקעו פה?‬
‫כן. זה הבית של אלן פאריש.‬ ‫אני רק גר בו.‬
‫אז, אלכס, תגיד לי...‬
‫כמה זמן אתה בתוך המשחק?‬
‫קשה לומר.‬
‫הזמן הוא קטע די מוזר פה.‬
‫אבל כמה חודשים, לפחות.‬
‫-כמה חודשים?‬ ‫-מה?‬
‫כן, אני פשוט לא מצליח לעבור‬ ‫את מחסן הרכבים.‬
‫מחסן הרכבים? מה זה?‬
‫זה השלב הבא.‬
‫בפעם הראשונה, ‬ ‫הכדור הפורח שלי לא הצליח להמריא.‬
‫ואז היה הקטע ההוא‬ ‫עם המטוס שהזכרתי.‬
‫וכשהגעתי לחיים האחרונים שלי...‬
‫הבנתי שנדפקתי.‬
‫ושבחיים אני לא אצליח‬ ‫לצאת מפה בכוחות עצמי.‬
‫עם חצי מהדברים שקרו לי, ‬ ‫לא היה לי שום סיכוי להתמודד.‬
‫אי אפשר להרוג ממבה שחורה‬ ‫עם מרגריטה.‬
‫ברור שלא.‬ ‫אתה צריך בשביל זה זואולוג.‬
‫אלכס, אנחנו נוכל לעזור אחד לשני.‬
‫אתה הרבה זמן פה‬ ‫ואתה מכיר את המשחק.‬
‫יש לנו הרבה כישורים לכולנו ביחד.‬
‫כן. האמת שאנחנו ממש בסדר ביחד.‬
‫אני לא יודע, אחי.‬
‫אם אני מפשל עוד פעם אחת, ‬ ‫אני גמור.‬
‫אני מת מפחד רק מהמחשבה‬ ‫על חזרה למחסן הרכבים.‬
‫-אני לא רוצה למות בג'ומנג'י.‬ ‫-אנחנו צריכים פשוט לעבוד ביחד.‬
‫רק ככה ננצח.‬ ‫אני יודע שאנחנו יכולים.‬
‫אוי, אלוהים. אתה החתיכה החסרה שלנו.‬ ‫אותך היינו צריכים למצוא.‬
‫אז הרמז היה...‬
‫ללכת לבזאר‬ ‫ולמצוא את החתיכה החסרה.‬
‫זה לא היה הפיל.‬
‫-זה הייתי אני?‬ ‫-כן.‬
‫חבר'ה, בואו נעשה את זה.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫ספנסר, אתה שותה‬ ‫את המרגריטה הזאת?‬
‫-שתית מספיק.‬ ‫-מרגריטה ממש מעולה.‬
‫הנה זה. מחסן הרכבים.‬
‫יש בפנים כל מיני רכבים.‬
‫צריך לקחת אחד מהם, ‬ ‫לחצות את הקניון...‬
‫ולהגיע לפסל היגואר.‬
‫אני רואה את מחסן הרכבים...‬
‫ואת הקניון, אבל לא את פסל היגואר.‬
‫שזה מוזר כי זה הדבר הכי גדול‬ ‫בג'ומנג'י וזה ענקי.‬
‫זה מה שהיא אמרה.‬
‫אתה שתוי, פריג'?‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫לא, אני לא שתוי.‬
‫-הוא שתוי.‬ ‫-שתיתי שלוש מרגריטות קטנות.‬
‫-אתה חצי מהגודל הרגיל שלך.‬ ‫-בסדר, הבנתי.‬
‫אלכס, מה אנחנו עושים פה?‬ ‫איך נעבור את השומרים האלה?‬
‫-בפעם הקודמת, חיכיתי עד שהם הלכו.‬ ‫-כמה זמן זה לקח?‬
‫-שלושה שבועות.‬ ‫-אנחנו הולכים למות!‬
‫אוקיי. תכנית ב'.‬
‫אולי יש עוד דלת איפשהו.‬ ‫אבל צריך קודם להסיח את דעתם.‬
‫אני על זה.‬
‫זה הקטע שלי.‬
‫הוא משחק במשחקי וידיאו, ‬ ‫אני מסיחה את דעתם של הבנים.‬
‫בת'אני, לא נעים לי להגיד לך...‬
‫אבל אין לך את... ארגז הכלים.‬
‫לא אני.‬
‫-מה?‬ ‫-את צריכה לגשת לשם ולפלרטט איתם.‬
‫-לא. לא!‬ ‫-בזמן שאנחנו נתגנב פנימה.‬
‫אני לא יכולה לפלרטט עם סתם‬ ‫חיילים משונים שאני אפילו לא מכירה.‬
‫ברור, אחותי, ‬ ‫אבל כרגע אין לנו רעיון יותר טוב.‬
‫את לא מבינה.‬ ‫אני באמת לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני לא יכולה לדבר עם בנים.‬
‫אני איומה בזה.‬
‫אני אתן לך כמה טיפים.‬
‫לא, אני מצטערת.‬ ‫נצטרך לחשוב על תכנית אחרת. לא.‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫מרתה, את רק צריכה להסיח את דעתם‬ ‫כדי שנוכל להיכנס למחסן.‬
‫אני באמת לא חושבת שאני מסוגלת.‬ ‫אני לא... אני ממש לא מהקטלניות האלו.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫את הכי קטלנית.‬
‫את יכולה לעשות כל דבר.‬
‫איזה יופי, ספנסר.‬
‫אולי אני אארגן לכם ארוחת ערב‬ ‫לאור נרות?‬
‫או שאתם רוצים לצאת מפה?‬
‫טוב.‬
‫תראי לי איך עושים את זה.‬
‫השיעור מתחיל.‬
‫קדימה, אחותי. תסתכלי ותלמדי.‬
‫היי. למה התכוונת בקטע הזה‬ ‫של "ארוחת ערב לאור נרות"?‬
‫-על מה אתה מדבר?‬ ‫-אמרת שאני ומרתה...‬
‫ארוחת ערב לאור נרות.‬ ‫מה זה אומר בכלל?‬
‫-הבחורה בקטע שלך, ספנסר.‬ ‫-מה?!‬
‫במצבי פלירטוט, המפתח הוא‬ ‫לגרום להם לסרוק אותך...‬
‫בלי שהם יידעו שאת יודעת‬ ‫שהם סורקים אותך.‬
‫כשהם מנסים לדבר איתך...‬
‫את יכולה לשחק אותה באחת משלוש‬ ‫דרכים: דבילית, מתנשאת, או רעה.‬
‫וזה תלוי בסוג הבחור שבו מדובר.‬
‫זה כמו החלום שלי‬ ‫והסיוט שלי בו זמנית.‬
‫אני לא אקח את זה אישית.‬
‫השיער זה הכל.‬
‫תיגעי בו. תזיזי אותו. תשחקי בו.‬
‫תזיזי אותו הרבה.‬ ‫תהפנטי אותם איתו.‬
‫תני לי ניעור כזה.‬ ‫עכשיו מבט זוויתי מלמטה.‬
‫ראש מורכן.‬
‫תזקיפי את הראש. עיניים גדולות.‬
‫-עכשיו תזהרי.‬ ‫-לזהור?‬
‫כמו דמות בסרטי אנימה.‬ ‫עכשיו תזהרי.‬
‫צריך לעבוד על זה.‬
‫-אתה באמת חושב שאני מוצא חן בעיניה?‬ ‫-למה אתה עדיין מדבר על זה?‬
‫מה אם היא תנסה לנשק אותי?‬
‫תנשק אותה בחזרה.‬
‫ומה אם היא תנסה לנשק אותי‬ ‫בלי אזהרה?‬
‫מה? אף פעם לא התנשקת?!‬
‫אתה הולך לספר לכל הג'ונגל?‬
‫חברים, גיליתי דלת צדדית.‬
‫-תנחש מה אני גיליתי?‬ ‫-לא, אל תספר לו.‬
‫בואי נדבר על ההליכה שלך.‬ ‫קחי את הזמן שלך.‬
‫כמו ארוחה טובה. כמו צביה מרהיבה.‬
‫או סוסה. צעדים מתרוננים.‬ ‫רגל אחת לפני השנייה.‬
‫תביאי אותה. בום. בום.‬
‫זה לא זה.‬
‫תעשי הכל למשוך תשומת לב לשפתיים.‬ ‫למשל נשיכה קלה.‬
‫נשיכת שפתיים זה חזק, אחותי.‬
‫טוב! יותר טוב.‬
‫עכשיו תחייכי. את נראית מבועתת.‬ ‫אלוהים, כמה שאתה מצחיק.‬
‫-אתה כל כך מצחיק.‬ ‫-אלוהים, כמה שאתה מצחיק.‬
‫אוי אלוהים, כמה שאתה מצחיק.‬
‫-נראה לי שאני קולטת את זה.‬ ‫-את קולטת את זה.‬
‫שפתיים כל הזמן קצת פשוקות.‬ ‫לא זימתי, ברגוע.‬
‫תיגעי בחך עם הלשון.‬
‫-ככה?‬ ‫-ככה.‬
‫ככה.‬
‫ככה?‬
‫נראה לי שאת מוכנה.‬
‫-קול.‬ ‫-תפלרטטי כאילו החיים שלנו תלויים בזה.‬
‫כי זה המצב.‬
‫שם הדלת. אנחנו רק צריכים משהו‬ ‫לחתוך את הגדר.‬
‫יש לך משהו כזה בתרמיל-גב?‬
‫כן. צריך להיות.‬
‫הנה. יש לי כמה חותכני ברזל.‬
‫זה נראה לכם מתאים למצב?‬
‫מושלם.‬
‫זה נקרא כוח התרמיל.‬
‫חברים...‬
‫-נראה לי שזה יעבוד.‬ ‫-גם לי. היא די חתיכונת.‬
‫והחבר'ה האלה‬ ‫לא רואים הרבה אנשים חדשים.‬
‫חתיכונת?‬
‫טוב, לא ברמה של סינדי קרופורד, ‬ ‫אבל בשביל ג'ומנג'י, היא פצצה.‬
‫פצצה?‬
‫-סינדי קרופורד?‬ ‫-זאת ה'הכי הכי' שלך?‬
‫אני רק אומר שאני בטוח‬ ‫שהם היו שמחים להתמזמז איתה.‬
‫אלכס?‬
‫באיזו שנה אנחנו לדעתך?‬
‫-מה זאת אומרת?‬ ‫-אוי, לא.‬
‫עכשיו 1996.‬
‫אתה אלכס וריק, נכון?‬
‫-כן, נכון.‬ ‫-אתה מתכוון ל"פריק האוז"?‬
‫על מה אתם מדברים?‬ ‫איך אתם מכירים אותי?‬
‫-אלכס, אני לא יודע איך להגיד את זה...‬ ‫-אתה כבר 20 שנה בתוך המשחק הזה!‬
‫אני בטח הייתי מבשר לך את זה אחרת.‬
‫מה? לא. אתם מותחים אותי, נכון?‬
‫לא, ממש לא. אלכס וריק.‬ ‫כולם בברנטפורד יודעים עליך.‬
‫אתה הילד שנעלם.‬
‫לפני 20 שנה.‬
‫20 שנה?‬
‫20 שנה, בנאדם.‬
‫אני לא יודע איך להגיד לך את זה...‬
‫אבל סינדי קרופורד כאילו בת 50.‬
‫אבל עדיין חתיכונת.‬
‫הנה היא.‬
‫היי.‬
‫אנחנו נחזיר אותך הביתה.‬
‫כן.‬
‫מה קורה עם הישבן שלה לעזאזל?‬
‫בת'אני, מה אמרת לה לעשות?‬
‫היא נקעה את הקרסול?‬
‫פעם ראשונה שהיא מפלרטטת.‬ ‫תנו לה צ'אנס.‬
‫שלום, גברת קטנה.‬
‫מה את עושה פה לבדך?‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫נראה לי שהלכתי לאיבוד.‬
‫אתם יכולים לעזור לי?‬
‫שלום, גברת קטנה.‬
‫מה את עושה פה לבדך?‬
‫-אתם כל כך מעניינים ומצחיקים!‬ ‫-מה היא עושה?‬
‫נתפס לה ג'וק בשיער?‬
‫היא שכחה את כל האימונים שלנו.‬
‫בואו.‬
‫חכו! אני, אה...‬ ‫אני צריכה לספר לכם...‬
‫על הספר שקראתי.‬
‫על מיקרוביולוגיה.‬
‫שזאת אחת הביולוגיות החביבות עליי.‬
‫שלום, גברת קטנה.‬
‫מה את עושה פה לבדך?‬
‫את לגמרי קטלנית.‬
‫היי.‬
‫אתם רוצים לרקוד?‬
‫איזה, איזה, איזה?‬
‫אני שונא את המקום הזה.‬
‫אחד הכוחות שלה זה לוחמת מחול.‬
‫אלכס, מה אתה חושב?‬ ‫מה הצעד הבא?‬
‫-מה?‬ ‫-איזה רכב לוקחים?‬
‫אני לא יודע. אמרתי לך.‬
‫אנחנו חייבים לטוס.‬
‫-המסוק?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫היא מכסחת אותם.‬
‫כל הכבוד לה!‬
‫יש, מלכה!‬
‫היא מחסלת אותם.‬
‫-כל הכבוד, אחותי!‬ ‫-יש!‬
‫את הגיבורה שלי!‬
‫צריך לזוז.‬
‫את צריכה לתת לי שיעורים בכיסוח.‬ ‫תביאי חיבוק.‬
‫עשית את זה!‬
‫תביאי חיבוק, אחותי!‬
‫נהדר, אבל אין לנו זמן לזה.‬
‫הם מגיעים.‬
‫האופנוענים הפריקים מגיעים.‬
‫מטוס-ימי! אנחנו חייבים לטוס!‬
‫לא, אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫אמרתי לכם, אני לא טייס טוב.‬ ‫אולי כדאי שניקח את האוטובוס?‬
‫אין מצב שעם אוטובוס‬ ‫ניסע יותר מהר מאופנועים!‬
‫בחרת מטוס וכדור פורח.‬ ‫תנסה את המסוק.‬
‫אני לא יכול, אוקיי?‬ ‫אני לא רוצה למות.‬
‫אני קצת בפניקה.‬
‫בסדר. אני אעשה את זה.‬
‫כמה קשה זה כבר יכול להיות?‬ ‫זה מסוק. לוחצים על כפתור...‬
‫הם יסתובבו.‬
‫ואחרי זה, יש לי... הידית הזאת.‬
‫זה... זה...‬
‫לקדימה ואחורה.‬ ‫ברגע שנהיה באוויר, אני אהיה בסדר.‬
‫אני רק צריך להיכנס... אין מדרגה.‬
‫אני אבדוק. אני יכול פשוט...‬
‫-אבל בזהירות.‬ ‫-לא, אתה שתוי!‬
‫פריג', אתה שתוי.‬ ‫תן לי את המפתחות.‬
‫אלכס.‬
‫אם יכולתי לכסח את השניים האלה, אתה‬ ‫יכול להטיס את המסוק. אני יודעת שכן.‬
‫קדימה.‬
‫אלכס.‬
‫זה הרגע שאנחנו זקוקים לך.‬
‫תזכור, אתה החתיכה החסרה.‬
‫מטוס-ימי מקדונה מתייצב לפעולה.‬ ‫קדימה, חברים.‬
‫-מה קרה?‬ ‫-משהו נשבר!‬
‫-מה?!‬ ‫-תחזיקו חזק!‬
‫אנחנו הולכים למות!‬
‫-אלוהים!‬ ‫-הוא לא מתרומם!‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מוט ההיגוי נדפק.‬
‫-מה?‬ ‫-הוא שולט...‬
‫במדחפים ובעלרוד.‬
‫ככה אנחנו עולים ויורדים.‬
‫חברים?‬
‫-זה לא טוב.‬ ‫-אין מצב שזה משהו טוב.‬
‫קרנפים לבקנים!‬
‫הם אופייניים לג'ומנג'י.‬ ‫הם ענקיים, לבנים, מפחידים וטיפשים...‬
‫ואוכלים אנשים.‬
‫הם מתקרבים!‬
‫הבטן שלי מתחילה להציק לי!‬
‫-תתרומם!‬ ‫-אני לא יכול להתרומם!‬
‫נראה לי ששתיתי יותר מדי מרגריטות.‬
‫אז מה עושים?‬
‫אני אתקן את המסוק.‬
‫תגיד לי מה לעשות.‬
‫תחבר את מוט ההיגוי‬ ‫ללוח המרושת שמתחת למדחפים.‬
‫מוט ההיגוי. לוח מרושת. מדחפים.‬
‫-מה?!‬ ‫-אני כבר חוזר!‬
‫-ספנסר, לאן אתה הולך?!‬ ‫-מהר!‬
‫-תהיה זהיר!‬ ‫-לא, רק תמהר!‬
‫טוב, אני עומד על הדבר הזה...‬
‫מושך את עצמי למעלה‬ ‫אל להבי המסוק הקטלניים האלה.‬
‫הנה הלוח המרושת.‬
‫והנה המוט ההוא.‬
‫-ספנסר!‬ ‫-אלכס!‬
‫ספנסר!‬
‫תתקן את זה!‬
‫לא נשאר לנו זמן, ספנסר!‬
‫בבקשה! תתקן את זה!‬
‫יש!‬
‫עשינו את זה! עשית את זה!‬ ‫חשבתי שאנחנו הולכים למות.‬
‫-יש!‬ ‫-יפה!‬
‫-תודה, חברים.‬ ‫-זה היה מפחיד!‬
‫אופס.‬
‫מה?‬
‫הפלתי את האבן.‬
‫-מה?!‬ ‫-מה?!‬
‫-הפלת את האבן?!‬ ‫-נשענתי החוצה...‬
‫להקיא, והיא נפלה לי מהתרמיל.‬
‫-אנחנו צריכים את האבן הזאת!‬ ‫-אני יודע.‬
‫זה החלק המטורף, ‬ ‫כי אני יודע שאנחנו צריכים אותה.‬
‫אז אנחנו בבעיה.‬
‫חייבים לחזור לקחת אותה.‬
‫נסתובב חזרה. תפקחו עיניים, כולם.‬
‫נעשה חיפוש קבוצתי.‬
‫שם! ראיתי אותה!‬
‫מה הם עושים?‬
‫הם כאילו מגוננים עליה.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫-אני לא יודע.‬ ‫-אתה חייב לקחת אותה, נכון, אחי?‬
‫מה אתה צריך? את הבומרנג שלך?‬
‫מספריים?‬
‫מברג צינורות? שרוכי נעליים?‬
‫אני השרת שלך.‬ ‫מה שאתה צריך, אני אשיג לך.‬
‫רק תגיד.‬
‫אני מצטער, חבר.‬
‫על מה?‬
‫תסובב אותנו חזרה.‬
‫רגלי! רגלי! עצרו!‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫אלכס, תתכונן...‬
‫-לטיסה צדית!‬ ‫-מה?‬
‫כשאני אגיד לך, ‬ ‫תטה 90 מעלות ימינה!‬
‫עכשיו!‬
‫דחפת אותי מהמסוק, בנזונה!‬
‫ספנסר, היית מהמם!‬
‫אתה טייס אדיר, אלכס.‬
‫גם אתה, ספנסר.‬
‫-היית מדהים!‬ ‫-תודה.‬
‫אבל הוא היה מהמם.‬
‫-אתה היית ענק!‬ ‫-סליחה. סליחה!‬
‫אני הייתי הקרבן האנושי.‬
‫אין לכם מושג מה יש להם מתחת‬ ‫לקרנפים האלה.‬
‫ואתם גם לא רוצים לדעת.‬
‫ראיתי הרבה דברים.‬
‫גם הרגשתי אותם על הפנים.‬
‫דברים שאני בחיים לא אצליח‬ ‫למחוק מהזיכרון.‬
‫זה מצחיק אתכם?‬ ‫קדימה, תצחקו. תוציאו את זה.‬
‫20 שנה אני מנסה להגיע‬ ‫לצד השני של הקניון הזה.‬
‫יש לכם מושג כמה שזה ענק?‬
‫יתוש.‬
‫-לא, לא, לא! אלכס, לא, לא, לא!‬ ‫-אלכס.‬
‫אלכס, לא.‬
‫-דבר אליי. תתעורר. תתעורר.‬ ‫-הוא גוסס.‬
‫אסור לתת לו למות!‬ ‫אנחנו קרובים מדי!‬
‫-מישהו יודע החייאה?‬ ‫-תתחילי בשלושה עיסויי לב...‬
‫-ואחר כך הנשמה מפה-לפה.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש.‬
‫-איך עושים את זה?‬ ‫-תצבטי לו את האף...‬
‫תפתחי לו את הפה.‬ ‫נעילת שפתיים מלאה.‬
‫נשיפה אחת, שתי נשיפות, ואז שוב.‬
‫קדימה, אלכס.‬
‫בת'אני, עצרי. הקעקוע.‬
‫את נותנת לו אחד‬ ‫ממחזורי החיים שלך.‬
‫אין לי בעיה עם זה.‬
‫-ואם תצטרכי את זה לעצמך?‬ ‫-אני רוצה שגם אלכס יחזור הביתה.‬
‫-מה קרה?‬ ‫-אלכס...‬
‫בת'אני נתנה לך אחד‬ ‫ממחזורי החיים שלה.‬
‫-בת'אני, את בסדר?‬ ‫-אני חושבת.‬
‫בת'אני, זה נכון?‬
‫נתת לי אחד ממחזורי החיים שלך?‬
‫כן, כאילו, ברור.‬
‫תודה.‬
‫-על מה אתם מסתכלים?‬ ‫-את בבעיה.‬
‫אלוהים, איזה מטורפים הדברים האלה!‬
‫20 שנה, אה?‬
‫כן, כנראה.‬
‫את יודעת...‬
‫אני כל הזמן חושב‬ ‫על ההורים המסכנים שלי...‬
‫מה שבטח עבר עליהם.‬
‫ולמה? כי ישבתי במחבוא שלי...‬
‫ופחדתי לסיים את המשחק?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא צריך להעמיס את זה עלייך.‬ ‫אני פשוט...‬
‫-כל כך קל לדבר איתך.‬ ‫-לא, אני מבינה את זה. לפעמים...‬
‫נורא קל להתמקד בקטע שלך...‬
‫ולשכוח שגם לאנשים אחרים יש בעיות.‬
‫זה היה ממש עמוק.‬
‫תודה. אני מרגישה‬ ‫שמאז שאיבדתי את הטלפון...‬
‫שאר החושים שלי ממש התעצמו.‬
‫"טלפון" בעתיד זה משהו אחר?‬
‫מה איתך, אלכס?‬
‫איך אתה בעולם האמיתי?‬ ‫מה עושה לך את זה?‬
‫אני לגמרי ב"מטאל".‬
‫מתופף, כמו אבא שלי.‬
‫היי.‬
‫-היי.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫רק מילאתי את המימיות.‬
‫קול.‬
‫אני שמח שאת פה.‬
‫יש לי משהו להגיד לך.‬
‫אני רוצה להגיד לך עכשיו...‬
‫למקרה שבפעם הבאה שנדבר, ‬ ‫אני כבר לא אהיה אמיץ.‬
‫את מוצאת חן בעיניי, מרתה.‬
‫אני, כאילו, מחבב אותך.‬
‫כאילו, אני לגמרי בקטע שלך.‬
‫-באמת?‬ ‫-כן.‬
‫וזה מאז שהיינו בכיתה ז'.‬
‫באמת?‬
‫אני לא חושבת‬ ‫שזה כבר קרה לי אי פעם.‬
‫-מה?‬ ‫-כאילו, אני לא חושבת...‬
‫שמצאתי חן בעיני מישהו שאני...‬ ‫אני לא מאמינה שאני עושה את זה.‬
‫אני אף פעם לא אומרת‬ ‫לאף אחד מה אני...‬
‫גם אני בקטע שלך, ספנסר.‬
‫-באמת?‬ ‫-כן. כן!‬
‫אלוהים, אתה חכם ומתוק ומדליק.‬
‫כן, אני ממש בקטע שלך.‬
‫חכי. את בטוחה שזה לא בגלל, ‬ ‫כאילו, כל...‬
‫מה?! אלוהים, ממש לא.‬
‫זה לא הטיפוס שלי.‬ ‫אני בקטע של חנונים.‬
‫באמת?‬
‫אני חנון!‬
‫-זה היה נורא.‬ ‫-אף פעם לא התנשקתי עם אף אחד.‬
‫-אף פעם?‬ ‫-זאת הייתה הפעם הראשונה.‬
‫-אף פעם.‬ ‫-אף פעם? קול.‬
‫לא מרגישים, נכון?‬
‫בחייכם!‬
‫אני לא רוצה לראות את זה. לא היום.‬
‫בזמן שאתם מתאהבהבים לכם, ‬ ‫אני מצאתי את היגואר.‬
‫בואו כבר. אלוהים! איכס.‬
‫-הנה הוא.‬ ‫-הנה הוא.‬
‫כדאי שנתחיל ללכת.‬
‫לדעתי פשוט נלך בשביל הזה.‬
‫לא. לא יכול להיות שזה כל כך קל.‬
‫"המגנים".‬
‫המגנים‬
‫מה זה אומר?‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫פריג'?‬
‫תן לי את האבן.‬
‫ספנסר.‬
‫-משהו הולך לקרות.‬ ‫-אני שונא את התופים האלה.‬
‫חכה, אתה פשוט מתכוון ללכת לשם?‬
‫לא.‬
‫זה מה שהמשחק רוצה שנעשה.‬ ‫לכו בשביל.‬
‫זאת מלכודת.‬
‫"כשתראו את הפיל...‬
‫"תתחילו לטפס".‬
‫אני אלך דרך העצים.‬
‫-העצים?‬ ‫-כן.‬
‫-זה מה שזה אומר?‬ ‫-חייב להיות.‬
‫זה המהלך.‬
‫זה השלב הסופי של המשחק.‬
‫ואני די בטוח‬ ‫שזה "קטע ברייבסטוני".‬
‫הוא דיבר על עצמו בגוף שלישי?‬
‫רביעי, לדעתי.‬
‫איך הוא עושה את זה?‬
‫טיפוס זה אחד הכישורים שלו.‬
‫הבנתי אותך.‬
‫מעוגות אני מתפוצץ.‬
‫-לא! ספנסר!‬ ‫-אוי, אלוהים!‬
‫ספנסר!‬
‫-אוי, אלוהים. פנתרים.‬ ‫-לא.‬
‫אלה יגוארים.‬
‫ספנסר!‬
‫-אוי, אלוהים. אתה בסדר?‬ ‫-כן. נראה לי.‬
‫האבן עוד אצלך?‬
‫-כן.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫-מה קרה?‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אנחנו צריכים תכנית חדשה.‬
‫בדיוק.‬
‫-לגמרי.‬ ‫-ספנסר? יש לך איזה רעיון?‬
‫אני יכול לדבר איתך רגע?‬
‫עכשיו?‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫-על מה אתה מדבר?‬ ‫-אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫על מי אני עובד? אני לא הרפתקן.‬
‫האמת שאני בכלל לא אמיץ.‬
‫ראיתי אותך תלוי על מסוק.‬
‫יותר קל להיות אמיץ‬ ‫כשיש לך עוד חיים.‬
‫הרבה יותר קשה...‬
‫כשנשאר לך רק מחזור חיים אחד.‬
‫תמיד יש לנו רק מחזור חיים אחד, אחי.‬
‫זה כל מה שאנחנו מקבלים.‬ ‫ככה זה עובד.‬
‫השאלה היא, איך תחייה אותם?‬
‫איזה בנאדם אתה מחליט להיות?‬
‫ציטטתי את המנהל שלנו?‬
‫מה עושה לי המשחק הזה?‬ ‫אני חייב לצאת מפה.‬
‫תקשיב.‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה, גבר.‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה ביחד.‬
‫-ביחד.‬ ‫-ביחד.‬
‫אתה חבר טוב, פריג'.‬
‫טוב.‬
‫במשחקי וידיאו אני לא מבין.‬
‫אבל בפוטבול כן.‬
‫החתולים המהירים אוכלי האדם ששם.‬
‫הם "המגנים".‬
‫אז אנחנו צריכים לנהל את המתקפה‬ ‫של החיים שלנו.‬
‫חברים.‬
‫-אנחנו חייבים לפעול!‬ ‫-אז זה מה שאנחנו הולכים לעשות.‬
‫אנחנו נתפרש ונלך על משחק‬ ‫שאני קורא לו:‬
‫"פריג'ידר כפול הפוך".‬
‫בת'אני, את תתקדמי לשמאל.‬
‫אני אתקדם לימין.‬
‫אלכס, אתה תמשוך אליך את ההגנה‬ ‫כדי שספנסר יוכל להתקדם במרכז.‬
‫-אני אלך עם ספנסר.‬ ‫-לא, אני צריך...‬
‫שאת תעשי משהו אחר.‬
‫אתם אוהבים לרקוד?‬
‫היי! אני כאן!‬
‫בואו תתפסו אותי!‬
‫-תודה.‬ ‫-ברור.‬
‫לפסל! קדימה!‬
‫אוי, לא.‬
‫תישאר רגוע, אל תיכנס לפניקה.‬
‫עצור!‬
‫זה הפיל והעכבר.‬
‫מה קורה?‬
‫מאוס פינבאר.‬
‫זואולוג.‬
‫זואולוג ו...‬
‫איש התרמיל.‬
‫תן לי את האבן‬ ‫או שהחבר שלך ימות.‬
‫-אל תיתן לו אותה!‬ ‫-שקט!‬
‫עצור!‬
‫קח אותי במקום. אוקיי?‬
‫תן לי את האבן.‬
‫אני לא יכול.‬
‫חמש...‬
‫-ארבע, שלוש...‬ ‫-אני לא יכול לתת לך את האבן.‬
‫-ספנסר?‬ ‫-שתיים...‬
‫כי היא לא אצלי.‬
‫זואולוגיה, בן כלב!‬
‫לא, לא, לא!‬
‫דוחה אחד! חלאה!‬
‫-פיל.‬ ‫-"תתחילו לטפס".‬
‫עזוב אותה!‬
‫תעלה לשם‬ ‫ואני אתן לך את האבן.‬
‫-מרתה.‬ ‫-סמוך עליי.‬
‫אני אביא לך אותה.‬
‫קדימה, מרתה!‬
‫אלכס!‬
‫אני אקח את זה.‬
‫המשחק נגמר.‬
‫אני לא חושבת.‬
‫ארס זאת החולשה שלי.‬
‫קדימה, ספנסר!‬
‫לא!‬
‫-כן!‬ ‫-כן.‬
‫"בשמו קראו".‬
‫-"בשמו קראו"!‬ ‫-בשמו קראו, כולם!‬
‫-ג'ומנג'י!‬ ‫-ג'ומנג'י!‬
‫-אני חושבת שעשינו את זה.‬ ‫-אני חושב שניצחנו.‬
‫כן, גם אני.‬
‫חברים, זה נייג'ל.‬
‫נייג'ל.‬
‫כל הכבוד, הרפתקנים נועזים!‬
‫הסרתם את הקללה.‬
‫ג'ומנג'י מודה לכם.‬
‫עבודתכם כאן הסתיימה.‬
‫בצער רב, כאן אנחנו נפרדים.‬
‫מטוס-ימי מקדונה...‬
‫תרשה לי ללחוץ את ידך.‬
‫אלכס.‬
‫היה שלום, פרופסור אוברון.‬
‫נתראה, אחי.‬
‫-אליך אני הכי אתגעגע...‬ ‫-תוציא אותי מפה כבר.‬
‫היי שלום, רובי ראונדהאוז.‬
‫חכי.‬
‫אולי אנחנו לא נחזור?‬
‫אני פשוט...‬
‫אני פשוט אוהב להיות ככה איתך.‬
‫אז בוא נהיה ככה...‬
‫כל יום.‬
‫בוא הביתה.‬
‫ד"ר ברייבסטון.‬
‫נייג'ל, אני מוכן לחזור הביתה.‬
‫היה שלום, אישי הטוב.‬
‫נתראה בהמשך, ברייבסטון.‬
‫-אוי, אלוהים.‬ ‫-יש, יש, יש! חזרתי, בייבי!‬
‫יותר בחיים אני לא אתלונן‬ ‫על הגוף שלי. תודה לאל.‬
‫אוי, התגעגעתי אליכם.‬
‫איפה אלכס?‬
‫חכו, תראו.‬
‫פריק האוז?‬
‫נראה לכם ש...?‬
‫זה אומר, אולי...‬
‫סבא!‬
‫בואי אליי. בואי אליי.‬ ‫הנה הילדה שלי.‬
‫בואי. בואי תגידי שלום לסבתא.‬
‫-אלכס?‬ ‫-היי, אבא, אם תתפנה לשנייה...‬
‫-תוכל לעזור לנו?‬ ‫-כן.‬
‫עץ רציני.‬
‫כן, לא רע.‬
‫תן לי שנייה?‬
‫-כן, בטח.‬ ‫-אני כבר חוזר.‬
‫בת'אני?‬
‫ספנסר?‬
‫רובי ראונדהאוז.‬
‫אז אתה בטח פריג'.‬
‫אני ממש מבסוט לראות אתכם.‬
‫את כולכם.‬
‫-הצלחת לחזור בחזרה.‬ ‫-כן.‬
‫המשחק שמט אותי‬ ‫בדיוק בנקודה שהתחלתי...‬
‫1996.‬
‫וההורים שלך, והבית שלך?‬
‫כן. הכל טוב, אחי.‬
‫אתה בנאדם מבוגר עכשיו.‬
‫יש לך משפחה.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫זה אנדי.‬
‫והבת שלי...‬
‫לבת שלי קוראים בת'אני.‬
‫קראתי לה על שם הבחורה‬ ‫שהצילה את חיי.‬
‫ממש מבסוט.‬
‫רוצה לצאת למסע תרמילאים?‬
‫כאילו, בטבע?‬
‫כן, אבל למקום ממש מדהים.‬
‫בקיץ? מה את אומרת?‬
‫את בסדר?‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫אחרי הלימודים.‬
‫אז קרה משהו מעניין בזמן האחרון?‬
‫לא, לא עולה בדעתי שום דבר.‬
‫דיברתם עם מרתה?‬
‫הסתמסתי איתה בסופ"ש.‬ ‫אתה דיברת איתה?‬
‫הנה היא.‬
‫לך לבחורה שלך, ד"ר ברייבסטון.‬
‫היי.‬
‫-היי.‬ ‫-ממש...‬
‫-רציתי להתקשר אלייך.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫-לא יודע למה לא התקשרתי.‬ ‫-זה מוזר...‬
‫להיות פה, ולא לדעת...‬
‫מה קורה, ו...‬
‫מה?‬
‫עוצמה בוערת.‬
‫תרגום כותרות‬ ‫עמירה שגב‬