I brottslighetens årskrönikor,
kan endast tre rån anses vara sanna mästerstycken.
Det första var det stora tågrånet 1931.
Det andra ägde rum i Arabien 1952,
då shahen av Ben Abu föll offer för tidernas största juvelrån.
Men det mest geniala av alla kriminella mästerstycken,
var det stora guldrånet i Kairo.
Var är guldet nu?
Enligt mina agenter har det lämnat Kairo via båt,
på väg mot en hamn i Medelhavet där utväxling ska ske.
Men var?
Frankrike? Spanien? Italien?
Och hur?
Alla hamnar och flygterminaler kommer att bevakas.
Och i vilken form?
Ska de smälta ner guldet?
Eller tänker de smuggla in 300 tackor som väger nästan 1800 kilo?
De har guldet, mina herrar.
Men de måsta hitta en man som besitter kunskapen, listen
och snillet att ta sig an ett så omfattande projekt.
Jag tror att de har fyra alternativ.
Marcel Vignon från Paris.
Ibland kallad "Katten".
Likt en katt, kastar han sig över sitt byte.
Och med ljusets hastighet försvinner han spårlöst.
Men han har kanske sina bästa dagar bakom sig.
Michael O'Reilly från Mayfair i London.
"Pantern." Han lider numera av nedsatt syn.
Det här är ett rån.
Nej, det är det inte. Det är en polisstation.
- Kom här, Michael. - Jag måste testa synen.
Felix Kessler från Berlin.
Upp med händerna.
Langa hit kosingen.
En gång Tysklands största bov, men numera är han för stor.
Då återstår endast ett alternativ.
Aldo Vanucci från Italien.
Numera deltidspensionär i det rofyllda Umbrien.
En slug, påhittig brottsling som ibland kallas "Räven".
Ursäkta mig.
Hej, Aldo.
- Du har fin färg. - Jag förestår grönsaksträdgården.
Och nu, innan ni svälter ihjäl...
Korvar. Prosciutto.
Till mamma - en ung broiler.
Till min rara syster Gina - tidningar, choklad och amerikanskt schampo.
- Inga cigaretter? - Med eller utan filter?
Filter.
Du får oss att skämmas.
En fånge har förpliktelser.
Du behöver inte vara en fånge längre.
Jag behöver inga nycklar.
Jag kan gå härifrån när jag vill.
Du har hål i byxorna.
Vi behöver dig. Nåt stort är på gång.
Kairos guld.
Hur visste du det?
Det sägs vara värt miljoner.
Vad är en familj värd? Kan man räkna en mors kärlek?
Kan man spendera en systers puss?
Jag vill se Gina i siden.
Och i bröllopsklänning. Men vem vill ha en tjuvs syster?
- Jag. - Du är också tjuv.
Om jag bara kunde stjäla tillräckligt för att bli hederlig.
- Rör inte mammas kyckling. - Tiden är ute.
Tiden är ute. Ut, allihopa.
Adjö.
- Jobbet då? - Jag gav er ett jobb.
Du ansvarar för min mamma och du för min syster.
Och du ansvarar för kycklingen. Adjö.
Köp en glass åt Gina.
- När jag ser henne. - Vad menar du med det?
Titta inte på honom. Ni ses väl när hon kommer hem från skolan?
- Ibland. - Gina börjar bli stor nu.
- Riktigt stor. - Och?
Stora flickor kommer inte alltid hem när små flickor kommer hem.
Gina? Min syster Gina?
- Säg att du ljuger. - Okej, jag ljuger.
- Lögnhals, du ljuger inte. - Nej.
- Aldo. - Jag dödar dig. Jag dödar honom.
Ut, allihopa!
- Inte du. - Jag måste rädda min syster.
- Du kan rädda henne om ett halvår. - Imorgon.
Jag är ute klockan tre imorgon. Det lovar jag, Gina.
Den store Räven är fortfarande i sin cell, eller hur?
Skratta inte. Han har fem minuter kvar.
- Har doktorn kollat alla? - Jag har en kvar. Vanucci.
Var försiktig, vi väntar oss trubbel.
STANISLAVSKIJ ATT VARA ÄKTA PÅ SCEN
Min listiga vän Vanucci.
- Jag hörde att du tänker rymma. - Ja.
Det är omöjligt. Hur kommer han ut utan nycklar?
- Aj! - Inget är omöjligt för Vanucci.
- Allt i sin ordning, doktorn? - Ja.
Adjö.
Skynda dig ut.
Varför oroar ni er? Han var inget besvär.
Vi kan inte vara nog försiktiga med honom.
Vi ses nästa månad.
Etthundra.
Hjälp.
Sjuhundra. Åtta.
- Hjälp! - Vad var det?
Lossa repen, imbecill.
Imbecill, han har flytt. Vanucci har flytt.
Imbecill.
Du drar bort håren på benen.
Nåt sånt här har aldrig hänt mig tidigare. Aldrig.
Låt honom passera.
Först binds jag ihop som en kyckling...
- Vi klarar det aldrig. - Om du ska gnälla, sätt dig i bilen.
Titta!
Jag struntar i mina instrument, men min värdighet?
- Släpp mig! - Hur får jag min värdighet åter?
Starta bilen!
- Kan du inte köra fortare? - Gnäller du än?
Vill du tillbringa resten av mitt liv i fängelse?
- Kör fortare! - Sakta ner.
Polisen!
Polisen letar efter en snabb bil. Så vi kör sakta.
Det sitter ett geni i baksätet, ett geni.
Skjutsa mig hem.
Om en timme letar varenda polis efter dig.
Det ger mig en timme med min mamma och min syster.
- Ge mig min kostym. - Vilken kostym?
- Tog du inte med min kostym? - Nej. Ville du det?
Mamma!
Cinquanta under O.
Ventidue under G.
Ventitre under I.
Quattro under B.
Kolla era brickor. Hjulet snurrar.
Och numret är... diciotto under G.
- Mamma. - Har vi en vinnare?
- Det är jag, Aldo. - Han är ingen vinnare.
Novanta under N.
Vad är det frågan om?
Det är bingo. Vill du spela? Ge honom en bricka. Det kostar 500 lire.
Är det allt du kan säga? Efter sju månader, din egen son?
Jag har ingen son. Jag har en due under B.
- Riconto. - En due under B!
- Due under B. - Lyssna ordentligt!
Ursäkta, jag förstod inte.
Är min systers mamma en bingoutropare?
Skulle jag råna en bank? Jag är en mamma, ingen räv.
- Jag är ingen räv, jag är en son. - Du är ingen son, du är en skam.
Skäms på dig.
En son ska ta hand om sin mamma och hjälplösa syster.
- Som hennes son, hennes son... - Ja, det är sant.
Skäms på dig!
- Snurra hjulet, Teresa. - Nej, jag förbjuder det.
Hör du det? Jag förbjuder det.
- Polisen kommer. - Quattro under B. Nove under I.
- Ur vägen! - Nej, flytta på din bil.
- Mamma, var är Gina? - Riconto.
- Mamma, berätta. - Teresa!
Sedici under G. Var är Gina?
- Ute på gatan. - Är min syster en...
Bingo.
- Vi har en vinnare. - Nej, det tror jag inte på.
Det är sant. Cinquanta under O. Ventisette under I.
Vem spred den lögnen?
Lögn? Gå och se själv. Hon är på Via Veneto.
- Gå och se om det är en lögn. - Det ska jag.
- Fader. - Välsigne dig, min son.
Ciao, snuttan.
Champagne!
- Hon är bara 16, snuskhummer. - Jag gör bara mitt jobb.
Aldo, försvinn! Du förstör allt.
Jag tar itu med dig sen, efter jag slitit ut ögonen på honom.
- Du vet inte vad du gör. - Det vet jag visst. Jag gör en film.
- Vad menar du? - Jag agerar. Han agerar. Han regisserar.
Vi gör en film och du förstör den bästa scenen.
Det är sant, fader.
En film? Var är kameran?
Där är kameran.
- När blev du filmstjärna? - Imorse. Det är bara en biroll.
- Hur mycket får du betalt? - Inget.
Låter du honom kyssa dig gratis? Det är värre än att ta betalt.
- Jag vill bli filmstjärna. - Fader, sluta. Gina, kom nu.
Aldrig. Filmer är syndiga.
Då så. Du är avskedad.
Alla filmer är syndiga.
- Vill du vara med i filmen? - Gå hem och be.
Be för vår frälsning.
Sluta gråta. Ta tvålen och tvätta bort läpparna.
Jag hatar dig. Jag hatar dig tills jag dör.
Och tack för att Du återförenat min familj.
Om jag inte kan lita på dig, får du stanna inne tills du är 21.
Jag går vart jag vill, när jag vill. Kan du göra det, rymling?
Hör här, ligist.
- Lurifax. - Slampa.
- Ynkrygg. - Slinka. Starlet.
Tala aldrig om skådespeleri igen. Sätt ner blomkrukan.
Hon missar aldrig.
De slåss som gathundar. Om ändå er pappa var i livet.
Jag är pappa nu.
När pappan dör, blir sonen pappa. Jag är pappa nu, mamma.
Allt ska ordna sig. Vi blir snart rika.
Gina får börja i en toppenskola.
Och du ska få ett nytt kök, med nya grytor och tryckknappar.
Jag vill inte ha knappar. Jag vill ha barnbarn.
Hörde du det? Din mamma vill ha barnbarn.
Du är ju skurk - stjäl några.
Vänd dig om. Jag ska slå Gina.
Slå mig då. Du begriper inte bättre.
Skurk. Rymling.
Du kan aldrig gå gatan fram och säga: "Jag är Aldo Vanucci."
Jag tänker vara mig själv. Jag ska bli rik och berömd.
En dag ska folk peka på mig och säga: "Det är Gina Romantica."
Gina Romantica?
Jag ska byta namn. Jag gillar inte "Vanucci".
Du ska varken byta namn eller bli filmstjärna.
Du ska göra som jag säger. Jag är Aldo Vanucci.
Det är jag stolt över, och jag ska skrika det högt.
Jag är Aldo Vanucci!
Polisen.
Kom ihåg, jag är pappa och bror, så säg ingenting.
Förstått?
Hälsa din son att vi fångar honom. Det gör vi alltid.
Är allt väl? Snälla mamma.
Tala med mig. Säg nåt. Snälla mamma.
Uppfostrade jag er till det här?
Jag vägrar se på. Gör vad ni vill med era liv.
Det kvittar mig, för mitt är snart över.
Släpp mig. Jag vill dö framför mina grannar.
Jag kanske har svikit dig och Gina.
Men Räven ska inte svika er.
Det är Vanucci. Vi har en ny plan. Räven har lämnat trädet.
Vi tar Kairos guld-jobbet.
Be kontakten möta mig klockan åtta på Grotta Rossa imorgon.
Vad? Jaha.
Kan du hälsa din pappa det
när han kommer hem?
Bra. Hej då.
Den berömda restaurangen Red Grotto. Typiskt italiensk.
Ni får en tallrik spagetti, ett glas vin, en sång.
Ge dricks till musikerna. Vi ses på bussen.
Varsågoda.
- Var är kontakten? - Bord sex.
Det var en mycket vacker kontakt.
Det är trångt vid mitt bord. Får jag slå mig ner?
Javisst. Vi vill inte dra till oss uppmärksamhet.
Ursäkta försiktighetsåtgärderna,
men det ser mindre misstänkt ut
om du talar med en vacker kvinna än en svartmuskig man i fez.
Så sant. Det är mer förtjusande.
Bra.
Vi delar syn även om vi sitter rygg mot rygg.
Jag heter Okra. Flickan är oviktig.
- Beställ drinkar. - Tre whisky.
- Två drinkar. Jag är inte med dig. - Ursäkta, två.
Vi kan inte tillåta några misstag, signor Fox.
Eller ska jag säga "partner"?
Vi är inte partner än, signor Okra.
- Cigarrett? - Jag röker inte. Men flickan gör det.
En whisky. Ett glas vin.
Du är med turisterna.
Och nu till mitt förslag.
Det är bättre om jag håller dig i handen.
- Det var bättre. Vad sa du? - Jag ska gå rakt på sak.
Mina kumpaner och jag har över 300 tackor omyntat guld.
Var är guldet nu?
Nånstans ute på havet.
- Intressant. Fortsätt. - Jag fattar mig kort.
- Ta god tid på dig. - Jag hör dig inte. Vad gör du?
Jag avleder misstankar. Prata på.
Mina klienter, extremt mäktiga män, förväntar sig leverans i Rom den 28:e.
Om två veckor. Är det möjligt?
Allt är möjligt.
Så här lyder mitt anbud.
För införandet av guldet i Italien och leveransen till Rom,
erbjuder jag dig 25% av vinsten. Är du tillfredsställd?
- Inte än. - Mina klienter är otåliga. 30%?
Jag hör inte vad du säger.
40%. Jag kan inte prata högre. Hörde du det?
- Jag hörde, men jag vill inte ha. - Vad vill du ha då?
- Fler möten. - Omöjligt. 50%, mitt sista bud.
Vi får ta vad vi får.
Jag förstår varför du kallas Räven. Då är vi överens.
Det verkar så.
Det har varit ett sant nöje
att göra affärer med en man som är så vacker som du?
Alle man ombord på bussen.
Adjö.
Nästa stopp är Mamma Luigi.
Kan jag få er pizzabeställning, tack?
Ingen marknad. Det är helgdag. Vi får ingen mat idag.
Avslöja vårt gömställe bara, imbecill.
Han tänker.
Han har tre dar på sig att göra upp en plan. De vill ha guldet den 28:e.
- Vem är det? - Vänner.
Kom in.
Det är polisen.
Jag kommer.
Jag är inte klädd.
Aldo, polisen är här.
Hörde du? Det är polisen.
Sluta tänka nu. Polisen är här.
- Var är jag? - Du är i badkaret.
Polisen är här.
Öppna, annars slår vi in dörren.
- Var är han? - Vem?
I badrummet.
Kom upp, Vanucci.
Hälsa Vanucci att jag ska ta honom. En dag lär han blotta sig.
- Hon är borta. - Vad?
Via Veneto igen.
- Jag ska döda henne. - Nej, Aldo.
Gina är en fin flicka. Hon är bara ung.
Inte så där.
Skulle du tycka om det, vännen?
- Nu kom jag på dig igen. - Försvinn.
- Vad står på, konstapeln? - Du där!
Du är med i bild.
Jag varnar dig, inga bilder på min syster.
Aldo, det är ingen film.
Ursäkta mig.
Kom nu.
Det var en producent. Han erbjöd mig en roll.
- Han hade kontrakt. - Och en penna på rummet.
Ska det vara så här? Alltid på flykt?
Kliv åt sidan. Blockera inte ingången.
Just det. Kliv åt sidan.
Här kommer han!
Jag var här först.
- Vem är det? - En filmstjärna.
- Vem då? - Det spelar ingen roll.
- Vem är det? Ser du? - Bara näsan. Ser ut som Marlon Brando.
- Vad sa hon? - Vem är det i bilen?
Marlon Brandos näsa.
Det är Tony Powell.
- Nu går vi. - Jag vill inte gå.
Jag vill se Tony Powell.
Tystnad!
Lugna ner er. Släpp fram honom.
Sluta, era tokstollar!
De är galna. Vill du ha hans kläder?
Ja, det vill jag.
- Där är han. - Ge den till mig.
Vem vill ha hans krage?
Fort, vi gömmer oss i biografen.
- Nej, jag har sett den. - Se den igen.
- Därborta visas en Tony Powell-film. - Kom då.
Härinne.
- Biljetter. - Polisen.
Det är han.
- Vem? - Tony Powell.
Vi såg honom utanför Excelsior.
- Varför är han inte fet? - Det är en gammal film.
Hej. Jag vill ringa ett utlandssamtal.
Vad är det med min mage? Vad var det i lasagnen?
I din ålder kan man inte smälta cornflakes.
- Fröken? - Vad då "i min ålder"?
Jag har pupiller som en ung grabb.
Du kan inte lura kameran. Hallå, jag vill ringa Amerika.
Amerikas förenta stater.
Titta på mina tänder, Harry.
Titta på dem.
Hur många människor över 40 har kvar sina tänder?
Och hur många över 50 säger att de bara är 40?
Jag vill tala med Hollywood i Kalifornien.
Jag talar engelska.
Titta här.
Hård som sten. Slå mig i magen.
Jag slår dig sen. Jag ringer nu.
- Sam Duffleman vid Duffleman Studios. - Bara ett slag i magen.
Ursäkta mig. Jag måste slå nån.
- Är du nöjd? - Ge Sam ditt svar.
Sen. Jag måste duscha först.
Hallå. Beverly Hills, 42222.
De hämtar honom. Ge mig ett svar.
- Vad gör du? - Letar efter mina vitaminer.
Ta på dig glasögonen.
Varför ger du mig inte en rullstol och sätter mig på hemmet?
Jag känner mig som 35.
Och hälsa Sam Duffleman,
att om jag ska spela en 64-årig sheriff, får han vänta i 20 år till.
Vem skulle tro att du är 64?
63-åriga tanter.
Den trenchcoaten är ditt levebröd. Utan den har du 10% av ingenting.
- Du kan vara 60 istället. - Jag vill inte vara 60. Jag vill vara 40.
- Men din son är ju 35. - Sonen kan vara 25.
- Men din fru är bara 30. - Än sen?
Jag kan vara hans bror.
Jag önskar att jag kunde vrida tillbaka tiden. Ingen vill bli gammal.
Men man kan inte ljuga för kameran.
Om du leder Lätta brigaden iförd korsett,
kommer folk att skratta ihjäl sig.
Hellre skratt än medömkan.
- Gick det bra? - Självklart.
Jag ville bevisa hur spänstig jag är.
Han kysser bra.
Vet du hur många bra kyssare som svälter i Italien?
Om man är filmstjärna tjänar man miljoner.
Kvinnor sliter kläderna av en. Man får poliseskort överallt...
Vänta lite.
Poliseskort...
Hörde ni vad jag sa?
Nu har jag det.
Jag har en plan!
Kom. Jag har en plan.
Tystnad!
Var beredd med kameran.
Tysta, allihop.
Tystnad.
Spara applåderna tills jag är klar.
I eftermiddag filmar vi scenen
där mr John Huston, Moses, leder ut slavarna i öknen.
Jag vill ha mer sand i öknen.
Mer sand.
- Visa mig slavarna. - Ta in slavarna.
Vänster, vänster, vänster, höger, vänster, höger...
Kom igen. Raska på. Vänster, höger...
Slavar, halt.
Högerom.
Redo, mr De Sica.
Bra.
Vi börjar med sandstormen.
Varsågod, mr Huston.
Klappan! Filma!
- Börja! - Starta fläktarna!
Mer sand.
Mer vind.
Bryt!
- Var är kameran? - Och lamporna?
Det duger till landsättningen av guldet.
FEDERICO FABRIZI PRESENTERAR KAIROS GULD
MED TONY POWELL & GINA ROMANTICA
Vackre pojke.
Cigarett?
Finns det ett bra hotell i stan?
Giovanni, prata inte med främlingar.
Vad vänliga de är.
Det är likadant i alla fattiga byar.
De litar inte på folk från stan.
Jag sympatiserar med dessa fattiga, bortglömda stackare.
Kära fattiga, bortglömda dam...
Vill du ha den här?
Gina, gå och ställ dig vid fontänen. Duktig flicka.
Nu behöver jag en 14-millimeters systemkamera...
Inte den. Den med bländare 75.
Ställ Hollywood-kameran därborta.
Skynda er. Tid är pengar.
Vi börjar med åkningen. Panorera kameran. Sätt ner den.
De spelar in en film.
De spelar in en film i Sevalio!
- Kom tillbaka, pappa. Du är sjuk. - Jag vill vara med i filmen.
Stäng butiken. Vi ska vara med i filmen.
Hallå, herr regissör.
Välj min Giovanni, herr regissör.
Släpp fram mig. De bor hos oss.
Jag är din fru. Säg till dem.
- Jag äger kaféet. - Jag är borgmästare.
Ja. Federico Fabrizi.
Knuffas inte.
Alla får vara med i filmen, men knuffas inte.
- Vad står på? - Försvinn. Jag var här först.
Vad är det frågan om? Jag är polismästare. Släpp fram mig.
Släpp fram polisen.
Tillåt mig.
Rizzuto, polismästare. Vad står på?
Vi försöker spela in en film.
- Får jag se ert tillstånd? - Vad?
Ert tillstånd. Utan det, får ni inte filma.
Sluta!
Vi går till ditt kontor innan de tar livet av dig.
- Varsågod. - Det är alltid så här när jag filmar.
- Snälla. - Till mig.
Med Gina Romantica
och den stiliga världsstjärnan Tony Powell.
Signor Fabrizi, det är en stor ära för Sevalio.
Ta en cigarr.
- Jag kan inte ta din sista. - Tack.
Känner du verkligen signor Tony Powell?
Jag är hans regissör, producent och bäste vän.
Känner du honom så väl att ni pratar förtroligt?
Precis som du och jag pratar nu.
Cigarett?
Tack så mycket.
Engelsk. Tjusigt.
Det gällde tillståndet.
Bara för att jag är Federico Fabrizi, stjärnmakare,
förväntar jag mig inte specialbehandling.
Intressant.
Jag är glad att vi är överens. Vad är intressant?
Varje gång jag ser ett ansikte med bra benstruktur,
föreställer jag mig det på filmduken.
- Vad sa du om ansökan? - Vi lägger in en ansökan i Rom,
vilken går till distriktschefen och sen till mig för godkännande.
På vilket sätt har jag bra benstruktur?
I filmvärlden har man antingen ett ansikte eller inte.
Du har ett ansikte.
- Kan jag få det? - Vad?
- Ansökningsformuläret. - Visst, ja.
Jag har nog ett här nånstans.
Så jag har ett ansikte?
Jag såg det när ljuset belyste dig från sidan.
- Tittade du på hyllorna? - Inte än.
Allt är en sån röra.
Här är det.
Tillstånd för parader och speciella evenemang.
- Ursäkta. - Ingen fara. Du har bra benstruktur.
Du måste fylla i det i tre exemplar.
Sen måste det stämplas på byrån för...
- Är nåt på tok? - Fortsätt.
Byrån för godkännande, vilket tar...
Jag undrar.
- Nej, det kan jag inte fråga. - Vad är det? Fråga på.
Jag kan inte fråga dig. Du är polis.
Det är poliser till för - man frågar dem saker.
Jag kan ju inte be dig agera i filmen
för jag anlitar bara proffs till talrollerna.
Jag är polis. Be mig inte agera.
Självklart inte.
Vad tänkte du fråga mig?
Efter jag har fått tillstånd att filma i Sevalio...
Om, under själva inspelningen,
min känsliga kamera skulle upptäcka ett intressant ansikte,
med bra benstruktur,
ett ansikte i en folkmassa, på ett kafé...
- Som går gatan fram. - Vem kan invända mot det?
Du agerar inte, för du säger inget.
Jag säger inget, för då skulle jag agera.
Jag kan säga "god morgon". Då agerar jag inte. Jag säger så jämt.
En av rollfigurerna säger "god morgon".
- Ett mjölkbud, men jag kan ändra det. - Du får inte ändra storyn.
Jag byter ut mjölkbudet mot en polis.
Då är jag polis? Så jag kan göra det?
Då säger vi det.
Börja filma, så ordnar jag med ansökan.
Vilken fantastisk blinkning.
Du kanske kan blinka när du säger "god morgon".
Som du vill, du är regissören.
Jag är ytterst tacksam. God morgon.
Vilken djup, fyllig röst.
Ursäkta mig, men vi filmtyper måste ge utlopp för våra känslor.
Jag gav precis utlopp.
God morgon.
- Har du planen? - Ja.
Ett briljant uppslag och ett riskfyllt företag.
Hur får du in guldet i landet?
Via båt, mitt på ljusa dan, med poliseskort.
Lita på mig. Vi ses i stallet.
- Tony! - Vad?
Har du hört talas om Federico Fabrizi?
Nej.
Han är därnere. Han vill prata om en film.
- Vad? - En neorealistisk film.
Skicka upp honom. Vad är neorealism?
Inga pengar. Skicka upp honom.
Cleopatra-sviten, signor Fabrizi. Femte våningen.
Jag sköter snacket. Tacka inte ja utan min tillåtelse.
Ska jag ha på mig trenchcoaten?
Jag ska ta reda på vad han har gjort.
Jag vill kontrollera manus, rollbesättning, allt.
Jag sitter här, så han ser min bästa profil.
Jag har det, Harry.
Jag vill ha kontrakt, sen åker vi hem.
När han kommer in, gör jag entré.
Låt mig sköta det här. Du är en stjärna.
Dra för gardinerna. Jag vill inte kisa, det ger mig rynkor.
- Federico Fabrizi. - Jag talar inte italienska.
- Jag är Fabrizi. - Jag är Harry Granoff.
Mr Powells manager. Trevligt att träffas...
Var är han? Var är min Tony?
Var är min stilige Tony?
Där är han.
Där är min Tony.
Det är Fabrizi.
Vilken hy, precis som ett barn.
Åldras inte du som oss andra?
Jag älskar honom.
Mr Fabrizi, har vi träffats förr?
Hör du vilken röst?
Man lyssnar inte på den rösten. Man känner den härinne.
Kan du bärga dig tills vi ska jobba ihop?
- Jobba ihop? - Cigarett.
Cigarett, Harry.
Han mediterar.
Jag ser en strand, vågorna slår mot brynet.
En vacker flicka, hennes hjärta slår mot bröstet.
Jag ser en lång, stilig man.
Harry, eld.
- Vad såg jag? - En lång, stilig man.
- Jag ser det inte. - I en trenchcoat.
Nu ser jag det.
Jag hör deras hjärtan slå som ett.
Jag hör havets brus.
Och slutligen hör jag kärlekens musik.
Gråter du inte?
- Gråter du inte av min musik? - Den är vacker.
Hallå? Vänta. Milano.
Hallå, Sophia.
Hej, min älskling.
Nej, jag är upptagen med Tony Powell.
Förlåt, Sophia. Du får ringa nån annan.
Jag är ledsen, raring. Jag har ingen roll åt dig.
Skulle jag ljuga för dig?
Sophia, gråt inte...
Tony, prata med henne. Hon är hysterisk.
Hallå, Sophia?
- Hon la på. - Hon dödar mig. Det blir skandal.
- Varför kan inte hon vara med i filmen? - Vilken film?!
Varför skriker han hela tiden?
Om jag vill höra skrik, så anlitar jag Sophia. Ring Milano.
- Nej. - Milano?
Det blir inga problem, jag lovar.
Harry, ta det lugnt!
Vad har jag gjort? Jag vill bara veta vad filmen handlar om.
Det.
Det handlar den om.
- Fönster? - Nej. Den handlar om människor.
Får jag se manuset?
Härinne finns manuset. Härinne finns storyn.
- Tony spelar Räven. - En djurfilm.
Nej. Räven - en mästerbrottsling med en genial plan att smuggla in guld.
Och ett överraskande slut.
- Vilken plan? - Det är överraskningen.
- Jag älskar det. När börjar vi? - Vi ska filma den 28:e.
- Och kontrakt? - Kontrakt?
Där har du mitt kontrakt.
Får jag en kopia till min advokat?
Tony, vi ses nästa vecka.
Visst, FF.
Det är jättebra.
Försök att sova. Jag ser en liten rynka.
- Tjejen då? - Vilken tjej?
På stranden. Kärlekshistorien. Det måste vara en stjärna.
Oroa dig inte. Jag har Italiens nyaste stjärna.
- Vem är hon? - Gina Romantica.
- Kan vi få henne? - Fick jag honom, får jag henne.
Arrivederci. Jag älskar dig.
Vilken rynka?
Le, Gina. Detta är stunden du har väntat på.
Jag tror det när jag ser Tony Powell.
- Vad tycks om mottagandet? - Strålande.
Vänd ansiktet hitåt. Ljuset är bättre.
- Så här? - Nej, så här.
Underbart.
Vilken lycka att du valde oss. Det är en gyllene dag för Sevalio.
Ja. Gyllene.
Han är här!
- Börja musiken. - Det ska jag säga. Jag är borgmästare.
Börja musiken.
Det är verkligen han.
Tack så mycket.
Ni är underbara människor.
- Kul att se dig igen. - Borgmästaren.
Tack så mycket.
Och vår underbare polismästare.
- God morgon. - God morgon på dig.
Det är en stor dag för Sevalio.
Det var bara 67 år sen jag föddes i ett litet hus...
Då så.
Jag, Giuseppe Molini, borgmästare sen 43 år,
vill överlämna nyckeln till vår fina stad.
Tack så mycket.
Jag är djupt rörd.
Vilket vackert tal.
Nu vill jag presentera mannen som gjorde allt detta möjligt.
Italiens störste regissör, ett sant geni, Federico Fabrizi.
Tack så mycket.
Som regissör till Kairos guld,
behöver jag ert fulla samarbete,
från det minsta lilla barn till er framstående polismästare.
God morgon.
Nu kommer ögonblicket ni alla väntat på.
Extremt stilige Tony Powell.
Det här är din motspelerska,
den oerhört vackra Gina Romantica.
Ett nöje att träffa dig.
Kameramän, tekniker, vi måste ta kort på det här.
Vi skriver filmhistoria idag.
Härmed förklarar jag idag för helgdag.
Slaktaren och barberaren håller stängt halva dan.
Vet du vad du är? Du är en vacker man.
- Du är en vacker flicka. - Precis. Vi är bägge vackra.
- Gillar du att vara vacker? - Jag är inte vacker.
Jo, det är du. Du är vackrare än i verkligheten.
Du är rar. Och väldigt full.
- Kan jag få din autograf? - Harry, penna.
- Jag gillar det inte. - Drick inte.
Inte vinet. Jag gillar vinet. Det är nåt skumt på gång.
Du umgås bara med skojare.
Du har aldrig sett ärligt folk förr. Titta på dem.
- När börjar vi filma? - Var på stranden klockan sex.
- Jag går dit halv sex. - Raka dig.
Du är regissör.
Signor Fabrizi, telefon.
- Min fru. - Väldigt söt.
Kom till stranden klockan sex imorgon.
- Fabrizi. Vem är det? - Okra.
- Var är du? - Bakom dig.
- Vad gör du här? - Håller ett öga på dig.
- Litar du inte på mig? - Litar du på mig?
- Absolut. - Inte jag heller.
Varför har ingen i Hollywood hört talas om Fabrizi?
Det är Hollywood. Fråga nån i Italien.
Okej. Det ska jag.
Det är lugnt.
- Kommer båten i tid? - Jag gör inga misstag.
Sophia, gråt inte, älskling. Ring mig inte igen. Adjö.
Fred Okra, min medproducent. Han uppfann OkraScope.
Det här är min personliga sekreterare.
- Är hon inte vacker? - Visst är hon.
När vi gör scenen där guldet landsätts,
borde vi använda nåt som ser ut som äkta guld.
Som äkta guld?
Hallå. Jag vill prata med Rom.
- Rom. Det är en stad i Italien. - Roma?
Nej, inte Roma. Rom.
- Vart ska du? - Till busstationen.
Jag ska till Sevalio och hälsa på mina barn.
Hon åker nu.
Vi har motorproblem. Det måste vara motorerna.
- Vad? - Vi måste titta på motorn.
- God morgon. - God morgon, stjärna.
God morgon, motspelerska och hundratals statister.
God morgon.
Första scenen vi filmar är landsättningen av guldet.
Vilket borde komma när som helst.
Regissören.
Försök vinna tid.
- Vad? - Båten har motorproblem.
Det finns ingen Fabrizi inom italienska regissörsförbundet.
Slappna av, Harry. Mannen är ett geni.
- Vad ska jag göra? - Du är regissör. Gör en film.
Rättelse. Vi har en ändring i filmschemat.
Istället för landsättningen av guldet, så börjar vi med skådespeleriet.
Tyst när ni är tysta. Och nu...
Beredd med kameran?
- Beredd med ljuset? - Beredd, men...
Bra. Beredd med sminket? Bra.
Börja!
Vad ska vi göra?
Bryt. Bryt filmen, stäng av ljuset, bryt allt.
Bryt musiken, ljudet. Rör er inte. Stanna där ni är. Bryt. Sluta.
Tony, har du en fråga? Var aldrig rädd att ställa frågor.
Det är enda sättet vi kan komma överens på.
Vad ska vi göra? Vad handlar scenen om?
Vill du veta vad scenen handlar om?
Vänta. Jag måste tänka.
Tysta! Fabrizi tänker.
- Jag har det. - Tysta. Han har det.
Jag har det.
- Vad? - Inget.
- Vad? - Den handlar om ingenting.
I den här scenen har vi en fantastisk möjlighet
att kommentera bristen på kommunikation i samhället.
Två extremt vackra människor sitter ensamma på ett kafé,
utan ett ord att säga varann.
Förstår du betydelsen?
- Det är vackert. - Jag älskar det.
Gina, teknikerna, vi tar det från början.
När jag gör tecken, så gör ni absolut ingenting.
- Jag älskar det. - Försök få det att klaffa direkt.
Bra. Lycka till. Gud välsigne er.
Är ni beredda att göra ingenting?
- Beredda. - Bra.
Och... börja.
God morgon.
Det är min son. Han är regissör.
Det är Gina, min dotter. Hon är aktris.
Gina, Tony, vi är klara för nästa scen.
I den här scenen, istället för att göra ingenting,
så gör vi nånting.
Vad?
- Springer. - Vad springer vi ifrån?
Från er själva. Du förstår symboliken.
Hur fort ni än springer, kommer ni aldrig undan er själva.
Vackert!
Beredda att springa? Lycka till.
Och börja.
Underbart.
Lunch, allesammans.
Hur mår du?
Jag visste inte att du kunde springa så där.
- Tyckte du om det? - Underbart.
- Tack. - Ingen orsak.
Nu, Tony...
I nästa scen letar du efter Gina och Gina letar efter dig.
När ni finner varann, kastar ni er i varandras armar.
- Vad symboliserar det? - En mans sökande efter sin identitet.
En mans sökande efter sin identitet.
Byborna, om ett ögonblick vill jag att ni korsar torget.
Vi kastade ankar. Nu sitter ankaret fast.
- Vad? - Vi ska ta en titt på ankaret.
Tony, Gina, mina raringar.
En regissörs arbete är aldrig avslutat.
Mina raringar, lyssna här.
Jag vet hur trötta ni är, för jag vet hur trött jag är.
Men vi måste offra vår trötthet för vår konst, för konst är hälsa.
Konst är kärlek.
Och konst är... konst.
Underbart. Gina, stå där. Tony, gå bort dit.
Briljant.
Då så.
Börja.
Det är bra. Sakta.
Nu ser ni varandra.
När jag sänker armen, rusar ni mot varann.
Och några av byborna korsar torget.
Och... nu.
Sluta!
Backa!
Bryt! Sluta!
Sluta!
Skäms på er, Sevalio.
Ni är en skamfläck för er by och för filmindustrin.
Antingen samarbetar ni eller så får ni inte vara med.
Gå hem och tänk över saken.
Det finns många andra byar som vill vara med i filmen.
Nu kan ni gå hem.
- Jag måste prata med dig. - Du eller honom?
Jag.
- Jag visste inte att du har en röst. - Jag får inte prata med nån.
Jag har inte använt telefonen på sex år.
Stackars liten. Du darrar. Fryser du?
- Han kommer att döda mig. - Svin.
Vad?
- Tony? - Vem är det?
Det är din motspelerska, vackra Gina Romantica.
Jag kommer.
Varför stannar du hos honom?
Jag kan inte rymma. Jag är rädd för honom.
Är du varmare nu?
Vill du hoppa under filten?
Jag kan inte stanna. Du får inte lita på honom.
Jag litar inte på honom.
Inte ett dugg.
- Får jag komma in? - Det är sent.
Nej, det är det inte. Det är tidigt.
Den mannen har ingen heder.
Han är inte som du. Jag litar på dig.
Du är ärlig. Det ser jag i dina ögon.
Fortsätt se mig i ögonen och lita på mig.
Jag är inte den du tror. Kan jag berätta en hemlighet?
Han håller mig fången, som en slav.
- Han är elak och grym. - Grym och elak.
Jag förstod inte ett ord du sa.
Jag sa ingenting. Jag kysste dina öron.
En kvinna gjorde det i en film. Var jag lika bra som hon?
Inte?
Det var väldigt länge sen.
Jag vill bli en duktig skådespelerska.
- Kan du lära mig? - Du kysser bra.
För en tjej.
Men inte för en aktris. Ingen stil, ingen finess.
Jag är så olycklig. Men vad kan jag göra?
Fortsätt prata om det. Även om det tar hela natten.
Lär mig att bli en underbar filmkyssare.
Snälla.
Ursäkta. Jag kan inte hålla ögonen öppna.
- Har jag för lite erfarenhet? - Nej, jag har för mycket.
Jag är ju femt... trettiosju år.
Du ser ut som tjugosju. Hela du är så ungdomlig.
Din kropp. Ditt ansikte. Ditt hår.
- Jag gillar när ditt hår är rufsigt. - Låt bli!
- Gick det bra? - Hämta en stege.
Berätta igen hur rutten han är.
Han är rutten. Genomrutten.
- Vem är det? - Okra. Släpp in mig.
Oroa dig inte. Göm dig i garderoben.
Öppna.
- Vad står på? - Var är hon? Jag ska döda henne.
- Vem letar du efter? - Du vet vem jag letar efter.
Min syster.
Din syster? Är hon din syster?
Gå till din bror. Skäms på dig.
Om pappa levde, skulle han ta livet av sig.
Vi har Sevalio i sikte. Förbered båtarna, vi är på väg.
Den är på väg.
Båten är på väg.
Hur kan de filma i dimman?
- De hittar inte ens kameran. - Han hittar den.
Det är vansinne. Smuggla guld framför 300 personer.
Håll truten. Det är sista filmen jag gör med dig.
Där är den!
Båten med guldet är här.
Inta era platser för landsättningen av guldet.
- Är jag med i scenen? - Utan dig går det inte.
När guldet lastats av från båten, lastar du det på lastbilen.
Det är tungt. Klarar du det?
Jag använder aldrig en stuntman.
Din trenchcoat är ditt kännetecken.
Jag har ett nytt kännetecken. Att agera.
Aldo, Gina, det är mamma!
- Vad gör hon här? - Hon ska se mig agera.
Agera snabbt. Vi har ont om tid.
Få bort folkmassorna.
Lastbilen ska ner till stranden, så nära vattnet som möjligt.
Rappa på. Vi har en film att göra.
Allesammans till båtarna.
Skynda er. Fortare.
Hämta guldet.
Det gäller alla. De första tillbaka får vara med i filmen.
Koppla mig till Rom.
- Rom? Vi har hittat honom. - Vem då?
Vanucci. Han är på stranden i Sevalio. Han spelar in en film.
Åk dit och grip honom.
Det är omöjligt. Han har hela gänget med sig, hundratals män.
Stanna där ni är. Jag kontaktar lokalpolisen.
De är nästan framme.
God morgon.
Dra.
Höger.
Vänster igen. Dra.
Höger. Dra.
- De lossar lasten. - Vilken last?
Det är stort och består av tackor som är guldfärgade.
- Vad tror du att det är? - Stora guldtackor.
Det är Kairos guld. Rapportera allt. Jag ska meddela Interpol.
I Sevalio? Varna alla stationer runt Sevalio.
De har hittat Kairos guld. Skicka förstärkning. Grip Vanucci.
Sätt fart därute.
- Ska inte du filma det här? - Jag? Jovisst.
Snabbare. Nu är alla i bild.
Lasta guldet på lastbilarna. Skynda er.
Lasta guldet. Ni har väntat på detta hela ert liv.
Era drömmar har besannats. Ni är på grön kvist.
Låt det synas i era ansikten och höras i era röster.
Sjung, Sevalio, sjung!
Det är bra. Fortare.
Sjung med era hjärtan. Visa er lycka.
- De lastar bilen. - Åk till toppen av kullen.
Vi blockerar vägen.
Skynda på.
Är det hos polisen? I Sevalio?
- Är polismästaren där? - Nej. Han filmar.
Snabba på.
RÖKMASKIN
Sjung, Sevalio. Med glädje. Med lycka.
Med frihet.
Telefon.
Du förstör scenen. Ur vägen, dumsnut.
God morgon. Rizzuto, polismästare.
Vad gör du med banditerna?
Varför lämnade du din post? Jag har sökt dig i 20 minuter.
- Vad? - Det är Vanucci. Lyssnar du?
Ni stjäl Kairos guld.
Du är en medbrottsling före, under och efter brottet.
Fånga Vanucci död eller levande.
Mamma, Gina, skynda er till bilen.
- Är allt väl? - Ja. Jag vill avsluta scenen.
- Ja, sir. - Hör du mig? Gör nåt.
- Stå inte bara där, idiot. - Adjö, sir.
Stoppa dem!
Sjung, Sevalio, sjung.
Fortare, idiot. Vi fångar dem aldrig.
Var är han? Jag ser honom inte.
Fortare!
- Det här är min flickvän. - Hur står det till?
Du kan släppa av mig vid ambassaden.
Bil 17, var är du?
Detta är bil 17. Vi är bakom dig.
Nej. Vi är framför dig.
Stanna bilen. Jag hör nåt. Tysta.
- Det är ett tåg. - Jag vill inte dö. Jag är för ung.
Jag var inte rädd.
- Starta bilen. - Jag vill inte köra mer.
Jag säger upp mig.
- Starta bilen. - Jag var inte rädd.
Jag var inte rädd en sekund. Jag lovar, det var jag inte.
Sväng vänster.
- Låt mig köra. - Det är du som kör.
Fortare.
Jag vill träffa den amerikanska...
Kan den tilltalade resa på sig?
- Allihop? - Allihop, herr domare.
- Juryn får inte plats. - De var ändå medbrottslingar.
Ett utbrott till och jag kastar ut er.
Hur ställer ni er till anklagelserna?
Icke skyldiga!
Endast en av er får prata.
- Vem är du? - Federico Fabrizi, filmregissör.
Och som dessa fina människor, en oskyldig åskådare.
Han är också Aldo Vanucci, en förrymd fånge.
Protest. Han svartmålar vittnet.
Ett mål i taget. Vem smugglade in guldet?
Det vill jag med veta. Jag bad om falskt guld.
Nån skurk skickade äkta guld. Det är nåt fuffens på gång.
Herr domare, han försöker göra narr av rättvisan,
som han gjort hela sitt liv.
Han har suttit i fängelse nio gånger.
Fem gånger har han flytt. Lagen får inte gäckas igen.
Men vem är den skyldige? Han? Eller han? Allihop?
- Först måste vi se bevisen. - Vilka bevis?
Bevisen du har gett oss -
filmen du gjorde i Sevalio, Kairos guld. Släck lyset.
Bravo! Den är lysande!
- Vem är han? - Mario Stravoli, filmkritiker.
Det är ett mästerverk. Han är ett geni.
Vilket djup, vilken mening. Jag grät...
Ut! Släng ut idioten.
Vilken sanning, vilken ärlighet.
Den bästa italienska filmen på 40 år. Ett primitivt geni.
Han har skapat en klassiker.
Hela världen har blivit tokig.
Men ett brott har begåtts och nån måste sota för det.
Vem då?
För bort alla utom barnen och mor- och farföräldrarna.
Herr domare, jag bönfaller dig.
De är oskyldiga, allihop.
De har lurats och vilseförts.
Inte av guld och rikedom, utan av mänsklig svaghet.
Ska de straffas för att de stillar sina själars hunger?
- Ja. För bort dem. - Vänta.
Om nån ska hamna i fängelse, så är det jag.
Det är jag som har begått brottet.
Mig kastar ni i fängelse.
Men stora bovar går fria. Är det rättvisa?
Någon måste sota för brottet.
Jag dömer dig till fem år.
Jag accepterar det gladeligen.
Jag vet i mitt sorgfria hjärta
att en syster kommer att skriva till sin bror varje dag.
Att en mor tas om hand av vänner.
Hårt arbetande vänner.
Och att en skicklig aktör har insett att äkta talang inte avtar med åren.
Men oroa er inte för Vanucci.
Jag är ute ur fängelset 1 april, klockan tre.
- Var försiktig, doktorn. - Planerar du att fly igen?
Ja.
Vad oroar ni er för? Han besvärar er inte mer.
Vi kan inte vara nog försiktiga med honom.
Adjö, doktorn. Vi ses nästa månad.
Hjälp.
Imbecill. Vanucci har rymt.
Den här gången lurar du oss inte.
Släpp ut mig, dårar.
Idioter.
Herregud, fel man har flytt.