Sätter du på ljuset, Frankie? Tack, kompis.
Zed, har du aldrig nånsin tänkt byta sätena?
Du kanske skulle investera pengarna du slitit hårt... i din bar.
Låt mig ta hand om min inrättning.
Du kan se till att öppna den i tid.
- Jag ville bara säga... - Jag vill säga att allt ska var skinande.
Ja, dåså.
Innan du går ut där kan du väl gå och hämta allt vi ska fylla på med.
Då kommer du bli ordentligt belönad.
- Du är så generös, min herre. - Jag vet. Stick med dig.
Hoppas det inte var en till tunna, Frankie!
Då måste jag dra det på lönen igen, kompis.
Frankie, du skrämmer skiten ur mig.
Vi har inte tid att skämta. Vi har alldeles för mycket att göra.
Frankie?
Frankie, hur är det med dig?
Vilken intressant smak. De är söta. Det gillar jag.
Det kanske är lite för mycket, men jag tycker det ser bra ut.
Oroa dig inte för honom. Han är bara lite svagsint, som de flesta av er.
Jag vill ha nåt helt annat. Nåt som pappa skulle uppskatta.
Aha, Bingo!
Det är precis vad pappa vill ha.
Jag vet inte riktigt vad de här prylarna har för inverkan
men det verkar som om de framkallar en viss rädsla.
- Är det det som är tricket? - Nej, du behöver inte göra det.
Jag vet inte vad du vill! Ta det du vill ha bara!
Är du rädd?
Vill du se nåt... verkligt skrämmande?
Frankie, det är jag. Gör det inte.
Det är nog bäst om du äter nåt. Vi har kört väldigt länge.
- Nej tack. - Se till att få i dig lite vätska.
- Din kropp har varit igenom mycket... - Det är ingen fara, tack.
Dr Hewitts försöker bara hjälpa till. Ta en klunk bara.
Mamma, jag mår bra. Kan ni inte ge mig lite andrum?
Du, vi kan väl gå och diska upp... Hänga lite där bak.
Herregud, jag hoppas verkligen det här fungerar.
Jag känner att hon tar avstånd från mig mer och mer.
Hon är bara vilsen och frustrerad. Jag har varit där själv.
Tillfrisknandet blir inte lätt, men hon är din dotter och hon älskar sin mamma.
Inte Jamie. Hon skyller på mig för en massa. Det här är bara
nåt nytt hon kan föra upp på listan.
Har du nånsin sett de där gränssmitarna
packa in sig i en bil liten som en konservburk?
- Vad är det för problem med det? - Det är ju löjligt.
Det här landet är helt överkört.
- Det är en epiduraliskt. - Epidemiskt.
Du vet väl att din chef är mexikan?
- Vem, Josie? - José, Bobby.
Josés Auto.
Jo... men han är annorlunda.
Hans fru brukar göra friterade bananer till mig...
- Är det nåt du vill ha hjälp med? - Nej, det är bra.
Jag har allt jag behöver här. Jag är i princip klar.
Fan också.
Hallå?
Hallå där, vi vill ha full tank. Tar du kort?
- Ja. - Kanon.
Jag går in och köper lite snacks. Vill ni ha nåt?
- Vill du ha nåt att tugga på, gumman? - Visst.
Nåt att dricka vore super. Nåt med elektrolyter, kanske?
Ursäkta mig.
Wow, så gärna.
- Hjälper du oss med pumpen, Doc? - Jag fixar det.
Har du inte sett de här, Stephen?
Hej.
Kolla in det här.
Vi tar lite sånt och lite bla och lite bla-bla.
Det finns inget hälsosamt.
Få se nu... inget sånt där.
- Är du okej, gumman? - Jag är okej... Stephen.
- Ledsen. - Lägg av!
- Vadå? - Sluta med ursäktandet hela tiden.
Du behöver inte be om ursäkt för allt.
- Jag ber om ursäkt, sir. - Åh, du ska nog få...
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Vi får ge henne lite utrymme bara.
Det var länge sen du hörde av dig.
Du hade bara behövt svara i telefon nån av de otal gånger jag ringde förra sommaren.
- Jag har saknat dig. - Din tajmning är otrolig.
Jag tänker inte göra om samma misstag. Jag är här för din systers skull.
Hon vet fortfarande inget, eller hur?
Jag har inte sagt nåt i alla fall.
Jag tänkte att eftersom ni är så tajta så borde hon ha vetat det.
Hon ska inte behöva ta hand om andras misstag.
'Misstag'? Som om det var en engångsgrej.
Det kändes inte som ett misstag då.
Jag sa inte att det var ett misstag att vi låg.
Misstaget var att jag krävde nåt tillbaka av dig.
Tror du att du är den enda trasiga i din familj?
Se dig själv i spegeln.
Hon skämtar bara.
Hon skämtar.
Jag har lite kakor och chips åt er.
- Du bantar väl inte, va? - Ser hon ut att behöva det, va?
Var är Jamie...? Akta er.
Är hon okej? Hon får näsblod.
Min första vecka som ren spydde jag varje timme. Hon måste dricka vatten...
Hålla sig uppvätskad? Vi har koll på det, Doc.
Jag försöker bara hjälpa till. Inte för att jag är nån expert...
- Det känns som magen brinner. - Dr Hewitt sa att du kommer ha ont.
De 48 första timmarna av avtändningen är värst.
Jag har lagt av. När man skär sig första gången flippar alla.
Mamma anlitar en pundarläkare för att se till att jag inte tar livet av mig.
Hälsocentret är inget hem och läkaren är här för att se till dig på vägen dit.
Vems sida står du på?
Vadå? Jag är på din sida.
Alla är på din sida. Vi vill bara att du spöar skiten ur missbruket.
Jag vet att du kan spöa skiten ur alla.
Minns du när du kickade Nick på kulorna? Han sjöng som en sopran en månad.
Han luktade som kokt kål och träningsstrumpor.
Jag hade aldrig gått med på det här utan dig.
Jag vet att vi inte varit så tajta på senare tid.
Men jag är glad att du är här.
Jag också.
Vila dig lite nu.
- Hur mår du, gubben? - Jag mår bra.
Vi uppskattar att du ställer upp på din syster.
Även om hon inte visar det, så uppskattar hon det också.
- Du säger det. - Ja, hon gör det.
Hon vill spela lite tuff ibland, men hon uppskattar det.
- Mamma... - Åh, herregud!
Stanna där, hjälten! Alla står alldeles stilla, så kommer ingen att skadas.
- Vi gör precis det du vill. - Du sitter där och håller käften!
- Backa. - Ni där, sätt er!
- Om du gör min syster illa... - Vad skulle du göra då, hjälten?
Neal, ta det lugnt.
Hör upp nu! Jag vill inte skada nån.
Alla stannar där ni är. Jag vill att ni kör söderut tills solen går upp.
Om alla sköter sig tills dess, kommer ingen till skada.
Okej, vi kör dig vart du vill. Men, snälla du...
- Ta det lugnt. - Starta bilen.
- Kom igen! - Det kan ta lite tid.
Det ser du. Det är lugnt.
Sätt dig!
Jag hade inte tänkt göra dig illa.
Jag är inte sån. Jag är inte kriminell. Jag är bara...
Glöm det.
Jag vet.
Vad vet du? Jag kanske inte tar de räta besluten
men jag är bra på att bedöma andra.
Du verkar inte vara en kriminell.
Jag känner såna.
Du är inte en av dem. Du verkar bara vara desperat.
Alla blir vi desperata ibland.
Mår du bra?
Ja...
Jag blir bara lite desperat ibland.
- Stephen, eller hur? - Ja.
En sak ska du veta. Ingen kommer till skada om alla är lugna.
- Är du lugn, Stephen? - Som en filbunke.
Bra. Vi ska bara köra så långt härifrån som möjligt.
Var taxi helt otänkbart?
Det är säkrare så här.
Ungarna verkar har temperament. Hoppas de inte fått det från pappa.
Han är inte... min pappa.
Min pappa stack för länge sen...
Eller hur, mamma?
Styvpappa, va? Är du nygift med mamman?
- Vi har varit ihop i 16 år. - 16 år?
Det kan inte vara lätt att uppfostra nån annans barn? Det får de flesta att dra.
Jo... men en riktig man står upp för familjen.
Blod eller inte.
Jag beundrar dig.
Det är nåt där framme.
- Fortsätt och kör. - Vad?
Du måste köra rakt igenom. Stanna inte!
- Är det ett barn? - Det är ju bara en liten flicka.
Jag vet inte vad du vill jag ska göra, men jag kör inte över ett barn.
Kan nån hjälpa mig, snälla!
- Det verkar som hon behöver hjälp. - Det gör hon inte.
Hon är inget, även om hon ser ut som det!
Vad gör du?
- Vad gör vi nu? - Hämta repet och bind honom.
- Kan nån ringa polisen? - Ingen täckning. Vi måste hjälpa flickan.
Varför ville han att vi skulle köra över henne?
Han kanske hade gjort henne illa och trodde hon skulle hämta hjälp.
Det känns inte rätt. Han verkar inte vara en sån.
Inte? Det var det snabbaste 'Stockholmssyndromet' jag sett.
Har du glömt att han siktade mot ditt huvud?
Vänta lite...
Vem fan är mannen?
- Unga dam, är du skadad? - Ja, mr.
Den mannen som åker med er har gjort mig väldigt illa.
Vad håller du på med?
Det känns lite annorlunda med ombytta roller, va? Vem är du?
Var är de? Nej, är de där ute?
De får inte komma nära. Ni måste släppa mig.
Snälla, hon kommer att döda dem!
Jag heter John Hewitt. Jag är läkare. Jag kanske kan hjälpa dig.
- Mannen, då? - Han kan inte skada dig.
Allt är under kontroll.
Hör på. Jag förstår att det låter helt vansinnigt.
Men ni måste släppa mig.
Snubben är helt skruvad, eller hur?
Jo, men hur kan han vara rädd för en flicka?
Seriöst? Lana, går du på samma skit som Jamie?
Det är nåt som inte stämmer.
Ni kan inte mena allvar.
Snälla, hon kommer döda dem. Sen kommer hon efter oss.
Här, jag tror det är brutet.
- Jag ser ingen svullnad. Det är bra. - Det gör ont där precis.
Vi kanske skulle gå tillbaka till bilen.
Jag tror det bara är en vrickning.
Åh, herregud!
Snälla...
Inte i dag.
Spring, lilla kanin!
Var är säkringarna?
Tillbaka alla!
Är det ett hagelgevär?
Okej, då är det bara att sikta och...
- Kom igen, kör Stephen! - Kör över henne!
Hon missade.
Det där var roligt.
Vi drar härifrån!
Hur kan den här arten försvara sig själva när de är så begränsade?
- Var är hon? - Jag ser henne inte.
Lås dörren!
Hej, på er. Vilken härlig rekreationsbil ni har här.
Får jag ta en titt? Jag är säker på att jag hittar nåt intressant.
Är det den här du letar efter?
Jamie, du blöder ju.
Här, gumman.
Hur många ska vi behöva gå igenom det här?
Ge mig det jag vill ha, annars sliter jag med nöje alla i stycken.
Vad pratar hon om?
Skona de här människorna, Howard. Stäng av spolen och ge mig den.
Gör du det så lovar jag att alla går oskadda härifrån.
Dåså.
- Har hon gått? - Ja, just nu. - Kan du försöka igen?
Koppla av allihop. Vi är säkra nu.
Såg du vad hon gjorde med honom?
Hon kommer inte åt oss nu när spolen är på.
Kommer den att hålla henne borta?
- Hur då? - Det är komplicerat.
Det där räcker inte... Det får förklara nu. Jag vill inte slåss.
Lugna dig.
Om han nu säger att vi klarar oss... så gör vi väl det.
- Det är bara en massa skitsnack. - Howard, jag förstår inte vad som pågår.
Du är inte den enda, mamma. Kom igen, vi ger henne det hon vill ha.
- Hon säger att hon låter oss gå sen. - Hon sliter huvudena av er.
Ni fattar inte vad som händer om den här stängs av.
Vad ska vi göra? Vi får inte igång bilen. Vad ska vi ta oss till?
Hon gillar inte att exponeras för solljus. Jag vet inte varför.
- Vi behöver bara sitta och vänta. - Och göra vad?
Vänta på gryningen.
- Mitt huvud värker. - Andas lugnt. Det går över.
- Hur går det för dig? - Varför bryr du dig?
Hur går det, gumman?
Åt helvete.
- Förlåt. - Det gör inget.
- Här, för huvudet. - Tack.
Den där flickan kallade dig för Howard, eller hur?
Ja, Howard Phillips. Det lite sent för en formell presentation.
Herregud, vilket skrik.
- Hon dödade John. Vad är hon för djävul? - Hon är ingen djävul.
Hon är ingen djävul. Hon är nåt ännu äldre... och ännu farligare.
Det har hon redan visat.
Jag är nyfiken på varför den där är så viktig för henne.
Du, allt som hänt över sommaren...
Jag hade inte trott att du trodde det var mer än det var.
Vad var det då, Neal?
Några trevliga nätter. Du måste försöka se det från min synvinkel.
- Måste jag? - Jag trodde det inte var mer än sex.
Jag visste inte... att du var intresserad av mig.
Du har alltid varit nedlåtande mot mig sen vi var barn.
- Jag har aldrig varit nedlåtande... - Det har du visst.
Så typiskt att du leker offer. Du är en sån skit.
Jag tänker inte att det här. Jag vet inte varför jag över huvud taget är här.
Varje gång jag försöker berätta vad jag känner...
Vet du...
Du kanske har rätt.
Du kanske inte var ensam om att begå ett misstag.
- Har du gjort den? - En gång i tiden.
Jag är ledsen att sätter familjen i fara.
Ni verkar vara hyggligt folk.
Skenet bedrar ofta.
Jag menar att det inte bara är ditt fel.
Det är som en avskedsresa orkestrerad av min älskade mor.
Jag förstår inte.
Jag vet inte hur lyhörd du är
men jag tror du ser att jag inte har en så god hälsa.
Det skulle vara oförskämt att nämna det.
Men att sätta en pistol i tinningen på mig är inte oförskämt då?
Vad är det där för nåt egentligen?
Det är en protocoil.
En prototyp av nåt som är lite mer stabilt.
Varför är den speciell för flickan?
Om man vänder på dess verkning kan den skicka tillbaka henne.
Tillbaka till stället hon kom ifrån.
Var det den som tog hit henne?
- Varifrån? - Jag har teorier, men jag vet inte.
Den är designad för att vi ska kunna se in på ett annat plan.
Den gör så vi kan kommunicera.
Fortsätt...
Låt inte mig hindra dig.
Jag är verkligen nyfiken på hur en sån värdefull sak kan hamna hos dig.
Jag är en av dem som designade den.
Ursäkta?
Den skulle inte släppa in nåt. Vi skulle bara observera.
För att lära oss saker bortom livet och döden.
Vi börjar ju förstå det lite till mans.
Så länge den är på kan hon inte komma mer än några meter inpå.
Om hon gör det, så skickas hon tillbaka.
Spolen arbetar på två sätt.
En sändare och en förstärkare.
Sändaren skapar en radiovåg. Förstärkaren förlänger vågen.
Som en kupol av energi. Den specifika radiovågen påverkar våra hjärnvågor
och ger oss möjlighet att se in i en annan dimension.
- Var det därför jag fick näsblod? - Ja, en del reagerar direkt på frekvensen.
Om hon inte vill bli tillbakaskickad
varför vill hon så desperat ha spolen?
Jag vet inte. Vad vet du?
Jag vet att arten är uråldrig. En sån som kan hålla sig gömd genom att ändra form.
Den skapar ett skal att gömma sig bakom.
- Hur vet vi att den inte hämtar en till'? - Sändaren är omvänt konfigurerad.
Om den lyser röd - då är vi säkra. Om den är blå - då har v i problem.
Skulle jag kunna...
- Vad gör du, Lana? - Ingen fara, älskling.
Jag känner att kroppens själ ömmar efter dig.
Hon älskar dig så mycket, men din kärlek räcker inte till.
Sluta!
Jag vill inte skjuta dig, Lana.
Men du gör inte min lillasyster illa.
Den här kroppen längtar efter dig.
Den lockar på dig. Tänker du inte svara på hennes lockelse?
Vad fan är du för nåt?
Neal...
Vad är det som händer?
Fan!
Jag är hemskt ledsen.
Jag är så ledsen.
- Vad hände? - Jag vet inte.
- Säg vad fan som hände! - Jag vet inte.
Jag vet inte!
- Vad hände med henne? - Jag kan inte alla reglerna.
Jag trodde inte Maggie kunde göra nåt sånt.
- Vem är Maggie? - Den tog över Maggies kropp när den kom.
Tror ni jag hittar på det här? Det är helt nytt för mig också.
Här... du har blodet på dina händer.
Stephen, du måste tro mig. Jag trodde inte Maggie skulle kunna göra nåt...
Du har sagt tillräckligt nu.
Om du vill komma på en vetenskaplig analys, så får du göra det själv.
Jag har en familj som behöver mig.
Vi tar in henne där bak.
Vem är hon för dig?
Hej.
Du sa att varelsen tog Maggies kropp.
Vem är Maggie för dig?
- Det är svårt att förstå. - Jag kan försöka.
Maggie är min dotter.
Är hon kontrollerad som Lana?
Nej, nej, nej, det är inte hon fysiskt. Jo, på sätt och vis.
Men det är egentligen inte hon.
Den där saken är en vrångbild.
Om hon inte är din dotter, var är dottern nu?
Hon dog för nästan fyra år sen.
En blodsjukdom, samma som hennes mor dog av.
När hennes mor dog började jag arbeta på spolen
för att kunna kommunicera med de döda.
De döda?
Tommy Cronin och David Berg. De största snillen jag känt.
Tillsammans utvecklade vi en teori.
Hur ser frekvensen ut?
Lite distorderad, men stabil.
Vi får hoppas det. Det tog en stund att konfigurera om sändaren.
- Jag justerade spänningen som ni bad om. - Det borde hjälpa oss på traven.
- Ta några steg tillbaka, Jane. - Ja, sir.
Är ni klara?
Vi tror att de döda lämnar kvar en energi.
En version av oss själva som i en annan dimension.
- Det var en kraftig pitch, David. - Var beredda. Det kommer fungera.
Vi tror att allt liv existerar i olika dimensionella frekvenser.
Om vi får hjärnvågorna att harmonisera, kan vi få kontakt med andra dimensioner.
Den sänder.
Om vi har ett föremål som personen hade vid dödsögonblicket
kan den kvarvarande energin möjligöra ett möte.
Howard!
Vicky!
- David... David! - Vad är det?
Åh, herregud!
- Det var hon, eller hur? - Spolen fungerade, men den var instabil.
Jag hoppade av på grund av etiska motsättningar. Sen blev Maggie sjuk.
Jag beklagar.
Som förälder är vårt jobb att trygga familjen.
Jag vet hur det känns när man sviker dem.
Men det finns saker vi inte kan kontrollera.
- Men vi måste ju ändå försöka. - Ja, självklart, men döden är skoningslös.
Den bryr sig inte om du är ett barn, eller... en desperat tvåbarnsmor.
Vi måste känna frid i vetskapen om att
vi gjort det bästa för dem vi älskade mest av allt.
Så när döden kommer kan vi bara sluta våra ögon och släppa taget.
- Hur mår du, raring? - Kan ni inte bara lämna mig i fred!
- Hur är det med dig? - Jag är trött och alla frågar hur jag mår.
Jag mår inte bra! Se er omkring. Ingen mår ju för fan bra.
Gumman, kom och sätt dig här.
Dra åt helvete... Stephen.
Kan du visa honom lite respekt. Hon är sjuk. Hon förstår inte bättre.
Snälla, mamma. Om du hade förstått nåt hade vi inte suttit fast här.
Nu kör vi. Det är dags klandringsprocessen.
Vi hade inte varit här om det inte var för hennes skull.
Hon ville skicka bort mig.
Där har vi det! Wow!
Mina damer och herrar, allt leder tillbaka till farsan, eller hur?
Nej, lägg av.
Grattis, du blev faktiskt precis som han. Det är patetiskt.
Du är patetisk. Vi är här för din skull.
Du kan inte erkänna din egen skit. Du vänder all ryggen
och när det bränner till ber du om hjälp.
- Neal! - Hon måste höra det här.
- Du har ingen jävla aning... - Har jag inte?
Jamie, farsan lämnade mig också.
Enda skillnaden är att jag vet att mamma inte hade nåt med det att göra.
Hur länge ska du beskylla mig för det?
- Det var din pappas beslut. - Du kunde ha försökt att få det att funka.
Det gjorde jag fan i mig. Din pappa var en missbrukare.
Jag försökte få honom att sluta. Jag misslyckades.
Men det tänker jag inte göra med dig!
Din pappa... hade ett beslut att ta.
Barnen eller drogerna?
Han valde det senare.
Du behöver inte ta samma beslut.
Du kan vara bättre än så. Du kan överleva vad som helst.
När du var tvungen att ta beslut
fanns jag där. Inte han, utan jag.
Jag fanns där.
Snälla, låt mig finnas här för dig nu.
Åh, mamma.
En bil.
Det ser ut som om vi får sällskap.
- Det är bra, va? - Nej!
- Men om vi signalerar till dem. - De är utanför spolens säkerhetsräckvidd.
Alla stannar här.
- Gör dem inte illa! - Tror du de vill leka med oss, pappa?
Maggie älskar ju att leka.
Vakna, Emma. Emma!
Det är en flicka därute. Titta!
Behöver du hjälp, flicka lilla?
Fråga om hon slagit sig.
Har du slagit dig?
Jag måste hjälpa henne.
- Vadå? - Det är en liten flicka.
- Ja, än sen? - Jag är strax tillbaka.
Ingen fara.
Vänta...
Var har du dina föräldrar?
Stick härifrån! Spring!
Är det din familj?
- Behöver du hjälp? - Ja, mr. Jag har slagit mig illa.
Ron, han har en pistol!
Fan för dig, slyna!
Ron!
Kom hit! Spring över hit! Kom igen!
Den här vägen!
Helvete!
- Vad hände? - Hon flydde!
- Varför sprang hon inte till dig? - Hon måste ha sett pistolen.
- Tror du hon kom undan? - Jag har försökt fly i flera månader.
Hon lyckas alltid komma ifatt.
Ron!
Spring!
Ron!
Är det du, älskling? Ron?
Snälla, jag vill inte dö.
Nej, du kanske ska slippa dö.
Jag vill inte dö. Snälla, döda mig inte.
Inget bölande, tack. Du behöver tårarna sen.
- Helvete! - Det måste vara batteriet.
- Nej, jag laddade det för några dagar sen. - Det kanske är kabeln som glappar.
- Jag går och kollar. - Nej, jag går.
Ni stannar här. Håll ögonen öppna.
Håll dig nära mig.
- Fan, man ser inget. - Däruppe till höger.
Ta den högra kabeln och dra till den.
Hoppas han skyndar sig.
Jag tror jag ser den.
Okej, prova nu.
Nej, den är död.
Okej, nu då?
Fan!
Vi kanske ska ropa in honom.
Prova nu!
Stephen, ropa in honom.
Jag tror inte han är ensam därute.
Det är ingen idé, Howard. Den är död. Kom in igen.
Jävlar.
- Skjut henne, Howard! - Det är inte hon!
- Säg nåt. Hon dödar honom. - Du måste skjuta.
Det är inte hennes fel.
Förlåt, hon är i mitt huvud!
Det är hon som får mig till det här.
Det är okej. Jag förstår.
- Jag vill inte skada nån. - Du kan kämpa emot.
Du klarar det.
Helvete.
Ser ni nåt? Håll ögonen på dörren.
- Varför slutade hon? - Hon kanske är borta.
Det är tveksamt.
- Var är vapnet? - Jag måste ha tappat det utanför.
Vi behöver det.
Varför behöver vi det om hon är borta?
Just nu. Vi är omgivna av fönsterrutor.
Vill hon in, tar hon sig in.
Var försiktig, Neal.
Kom tillbaka.
- Nej, nej, Neal. - Vänta, det är bara...
Neal, vänta!
Där är du ju.
Jag vill veta om nåt tryck i den här.
Slit ut hans strupe.
Satan.
Vad hände?
Herregud, mamma. Jag är så ledsen.
Det är ingen fara, gumman. Jag är okej.
Mitt huvud spränger.
Jag har en konstig smak i munnen.
Varför sköt du henne inte?
Jag kunde inte.
Se dig omkring. Min familj håller på att utrotas och du vågar inte skjuta.
Jag sitter faktiskt här.
Jag var faktiskt tvungen att skjuta nån.
Jag var tvungen att skjuta nån som var väldigt speciell för mig
för att hon anföll oss på samma sätt.
Det var inget personligt. Men står det mellan min familj och en främling.
Vinner min familj varje gång.
- Det är inte rättvist. - Rättvist? Titta på min mamma.
Tycker du det är rättvist?
Hon har förlorat mycket blod.
Och det är fortfarande ingen täckning.
- Kom igen, vi måste göra nåt. - Vadå? Vi har ingenstans att ta vägen.
Om nån kommer hit så slutar de som...
Bilen, då?
Nyckeln sitter fortfarande i, eller hur? Tar vi oss till bilen, kan köra härifrån.
Tvinga mig inte ut dit igen.
Vi kan inte ta oss nånstans. Mamma har förlorat för mycket blod.
Men jag kan åka själv.
Utan spolen har du inget skydd.
Jag måste väl vara snabb då.
Hon är snabbare.
Det måste finnas ett annat sätt, Neal.
Mamma är döende.
- Vad har jag för val? - Du har inget val.
Vi kommer alla dö här.
Jag dör hellre i strid än gömmer mig.
Jag beklagar din vän, men det finns ingen chans...
Jamie, sluta!
Hitta nånting.
Förlåt mig.
Du är inte värd ditt hölje av kött.
Nu ska du se.
Neal, kolla om hon är därute och skjut henne!
Kom igen, kom igen!
Herregud, vilka saker jag såg...
Allt jag gjorde.
Jag är hemskt ledsen.
- Vad har jag gjort? - Det är okej. Det var inte du.
Det var inte du.
Det här är inte bra.
- Var är Neal? - Han var precis här.
Han tog en chansning.
- Nej, vi måste stoppa honom. - Han är nästan där!
Kom igen, Neal!
Kom igen!
Kom igen, kom igen, kom igen.
Han fick igång den.
Varför kör han inte?
Hade jag över huvud taget nån chans?
Jodå, lika bra som nån annan. Säg till om det gör ont.
- Nej! - Nej, nej, nej, mitt barn!
Mitt barn!
Vad hände?
Satan!
Mitt barn!
- Vad är det? - Sändaren börjar bli instabil.
Fältet försvagas.
Stanna hos mamma.
Herregud, kan vi inte få en andhämtning?
Kan du fixa den?
Jag vet varför hon vill ha spolen.
Hon vill ta hit sin ras.
De är från en parallell värld.
En värld utan sol.
Ett ställe där det finns död.
Och de bor gärna här i skuggan så länge det finns en födokälla.
Vilken födokälla?
- Hur vet du det? - Jag såg det hon såg.
När hon tog mig i besittning såg jag allt.
Jag såg hur ho använde energin från din dotters leksak
för att skapa en hud.
Nån hon kunde låtsas vara.
- Är du fortfarande länkad till henne? - Nej... jag tror inte det.
Det är snart ljust, men jag vet inte hur länge spolen räcker.
Hur mycket ammunition har vi kvar?
- Bara en laddning. - Jösses.
Jag tror inte vi slåss mot henne ikväll.
Och vi kan inte fly om hon övervakar oss.
Om vi inte kan distrahera henne.
Vi kan se till att hon bara spanar på en person.
Då kanske alla andra kan fly så långt som möjligt tills soluppgången.
- Jag gillar det inte. - Inte jag heller.
Jag kommer inte att klara mig till soluppgången.
Stephen, låt mig göra det.
- Mamma, vi kommer inte lämna dig. - Ni har inget val.
Stannar vi alla här har ingen nån chans.
- Det måste finnas ett annat sätt. - Det gör det inte.
Jag vill att ni finns där för varandra.
Hon behöver dig.
Även när hon säger att hon inte gör det.
Vad vill du göra?
Jag vill ge henne spolen.
Den ligger nere. Nu avslutar vi det här.
Maggie?
Jag kommer ut med spolen.
Gör mig inte illa.
Den är avstängd nu.
Du kan få den.
Varför är ni plötsligt så generösa? Jag vet att den förlorar laddning.
Vi försökte övertyga honom att ge den till dig...
- Han vägrade. - Han är en jävla skit, eller hur?
Du sa att du skulle låta oss gå om du fick den.
Jo, men det var innan ni gjorde den här natten till väldigt jobbig.
- Vi visste inte vad vi skulle göra. - Jag gillar inte dina vibbar just nu.
Er ras är så patetisk. Och du förblöder och tror att du kan rädda din familj.
Er typ förtjänar inte den här världen.
- Vad är det här? - En gåva.
Sin sluga gamla hagga.
Det är det här som är ert fel. Ni tror att allt kan lösas med en kraftig smäll.
Jag hade tänkt döda er snabbt.
Men nu tror jag att jag tar tid på mig, och njuter av varje sekund.
Kom igen björnmamma. Nu ska du få titta på.
Hej, familjen. Jag tog med mig mamma hem.
Ingen idé att gömma er. Spolen är avstängd. Det är bara att ge upp.
Jag antar att det är du som är den patetiska arten.
- Satan! - Jamie!
- Jag kan inte. - Jo, vi gör det för hennes och vår skull.
- Förstår du? - Ja.
Hörni, kolla in det här.
- Men så trevligt. - Nån fixar till här.
Vi måste vara nära staden.
- Vänta! - Jamie, vi måste gå.
Det är inte rätt.
- Vad är inte rätt? - Det här.
- Jag förstår inte. - Många har dött i natt.
Om vi är så här nära stan, vad händer med dem när solen går ner?
- Det finns inget vi kan göra åt det... - Det är solen.
När vi var sammanlänkade var hon i mitt sinne... men jag var också i hennes.
Det var som en stor tomhet ett utrymme vi båda delade.
Därinne började jag förstå vem hon var
och vad hon fruktade.
Överexponering i solen orsakar cancer.
Det som för oss tar flera år, tar några sekunder för henne.
Solen dödar inte direkt
men det ger oss möjligheten att göra det.
Enda problemet är att det inte är gryning än.
Solen är uppe om 20 minuter i runda slängar.
Då är vi inte så långt bort.
- En massa kan hända på 20 minuter. - Vi få göra det mesta av tiden.
Om hon dyker upp, vilket hon nog gör, kommer vi behöva slåss.
Inget mer springa omkring.
Vi kan inte få solenn att gå upp, men vi kan slåss tills den gör det.
- Mobilerna... Har ni era mobiler? - Ja.
Vi kanske inte kan skynda på solen, men vi kan kopiera den.
Inte solen, utan dess effekt.
Solen orsakar hudcancer för att den strålar ut elektromagnetisk strålning.
- Vet ni nåt annat som gör det? - Mobilerna.
Precis.
- Vad planerar ni? - Att slåss. Jag ska avgränsa spelplanen.
Eftersom förstärkaren funkar kommer jag använda den för att stärka strålningen.
Det är som energifältet som höll borta Maggie.
När hon kommer ringer du det här numret.
Signalen skulle kunna räcka för att förstärka strålningen från mobilen.
- Påverkar inte strålningen oss? - Vi klarar oss.
Du har alltid varit så duktig på att uttrycka dig.
Jag minns att jag fick den här innan jag blev sjuk.
Du är inte Maggie! Du är en vrångbild!
Men jag kan ändå vara henne. Jag har alla hennes minnen.
Alla hennes känslor. Jag kan vara din lilla flicka, pappa.
Nej, du behöver mig för att jag är den enda som kan laga spolen.
Jag vet vad du vill. Du kommer inte att få hit dina egna.
De kommer dö, precis som du!
Våga inte röra dig. Sista chansen.
Jag dör hellre.
Om du inte gör det frivilligt måste jag tvinga dig till det.
Ring samtalet!
Vad har du gjort?
Jag är inte färdig med dig än.
Stephen, nej! Snälla, Stephen.
Snälla, Stephen.
Pappa, snälla.
Nu släpper du min vän, din slampa.
Tiden är ute.
Ta henne. Hon kommer inte undan.
Den är för Lana.
Den är för min bror.
Den är för min pappa.
Och det här är för min mamma.
Howard.
Det är ingen fara.
Vi gjorde bra ifrån oss, eller hur? Till slut.
- Jag åker till stan efter hjälp. - Nej, skadan är redan skedd.
Vad vill du att vi gör?
Det verkar är på precis rätt plats.
Nej, det är okej.
Jag är till fred med det. Jag är glad för att jag får träffa min dotter igen.
Hoppas det är lite mindre mord den här gången.
Han var en bra kille.
Hoppas han hittar sin frid.
Vad gör jag med den här?
Han har skapat den.
Den ska vara hos honom.
Gumman, nu åker vi hem.