Mi-e teamă că te voi dezamăgi.
Nu mă vei dezamăgi.
Puteam s-o învăț mai multe înainte de a pleca.
Era atât de inocentă.
- Lady Sarah, avem încredere că ești bine. - Da, maiestatea voastră.
Ar trebui să ne căsătorim fără dragoste?
Cred că e mai bine să fii îndrăgostită.
Ne vedem atât de puțin.
- Este o plângere, doamna mea? - Sigur că nu.
Sunt foarte fericită și extrem de norocoasă.
Îți mulțumesc, Cecelia.
- Pe cine să luăm? - Monsieur Rousseau.
După ce a murit George, am decis că nu voi mai pierde niciun copil în Anglia.
Îl voi ruga pe monsieur Rousseau să predea copiilor.
Nu sunt convins că este o idee bună.
E prea târziu să schimbăm.
Scrisoarea e trimisă.
Pariezi ca o franțuzoaică.
Suntem în Franța. Așadar, astă seară, aleg să fiu ca ele.
Îmi vei permite să te vizitez
- ... când voi veni în Anglia? - Îl poți vizita pe fratele meu.
Nu aștept de la el ceea ce sper de la dumneata.
ARISTOCRAȚI PARTEA A PATRA
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Cine sunteți?
William Ogilvie.
Dar tu cine ai putea să fii?
Sunt Edward.
Vă mulțumesc pentru că ați venit.
Făceam cunoștință cu lordul Edward, alteță. Nu este așa?
Cunoștința s-a dovedit profitabilă, până acum.
Trebuie să pleci acum, Edward.
- Ia loc, domnule Ogilvie. - Regret că nu sunt monsiuer Rousseau.
Ești un bun cărturar clasic, domnule Ogilvie.
Matematician și vorbitor de limba franceză.
Așa este, alteță.
Care din aceste subiecte este mai important în opinia dumitale?
Niciunul, alteță.
Poate îmi vei explica.
În opinia mea, n-ar trebui să încurajăm tinerii să imite papagalul.
Subiectul poate fi absorbit și repetat fără a fi înțeles.
De altfel, subiectele nu au importanță.
Copiii noștri trebuie să învețe...
... dacă se vor integra într-o lume în care cunoștințele sunt prețuite.
Cu siguranță, alteță.
Dumneata predai în Dublin. Elevii dumitale se descurcă bine?
Abilitățile lor sunt variate și numeroase, dar sunt satisfăcut de progresul lor.
Părinții lor sunt satisfăcuți?
Vă pot aduce mărturii în acest sens.
Dacă subiectele nu sunt importante, domnule Ogilvie, atunci ce este?
Tânărul elev este important, alteță.
Treaba cărților are locul ei, dar sunt alte lucruri demne de a fi luate în considerare.
Ca de exemplu?
O viață sănătoasă.
Exercițiile fizice și sportul și o bună cunoaștere a pământului.
Iar dumneata consideri asta...
ca parte a școlarizării?
Fiecare copil ar trebui să sape și să planteze.
Este o mare plăcere să admiri fructele muncii tale, alteță.
N-aș lăsa niciun copil să crească fără asta.
Înțeleg.
Îți propun ca dumneata să preiei educația copiilor mei.
Vei locui în casa mea de la mare.
Câți copii, alteță?
Nouă.
William își termină educația în Franța.
Iar George se va înrola în armată...
Fiul meu...
Fiul meu George...
... e mort.
Știu, alteță.
Scuzați-mă.
Dați-i voie să-și aducă omagiul durerii dumneavoastră.
Dacă aveți o casă la mare...
... poate îi învăț pe copii să înoate.
Cum să-l tratez? Să-l consider servitor?
Nu e un tutore obișnuit.
Dar nu este gentilom.
Nu e nobil prin naștere, dar este... educat.
Ceea nu i se dă cuiva prin naștere, se poate realiza prin efort.
Chiar și caracterul aristocratic.
Poate că e adevărat, Louisa, dar nu-mi spune ce trebuie să fac.
În legătură cu ce?
Cu lumânările.
Seu ori ceară?
Îți faci griji pentru lumânări?
Vreau să fie totul pus la punct.
Trebuie să meargă bine.
Aveam răgazul să-mi fac de lucru cu amănunte domestice.
În Londra, Caroline ar fi salutat o viață de asemenea preocupări neînsemnate.
Cum putem opri oamenii să nu mai vorbească despre Sarah?
Parisul a fost o greșeală.
Trebuie să se întoarcă acasă.
Crezi că asta va opri oamenii din bârfit?
Louisa sosește în curând din Irlanda, împreună cu domnul Conolly.
Sarah i-a dat mereu ascultare.
Trebuie să ne asigurăm că se întoarce.
Da, iubirea mea.
Caroline a ales să nu mă informeze deocamdată cu privire la sora noastră.
Cu speranța că scandalul și bârfa n-o vor urmări,
Sarah a fost încurajată să se întoarcă la Londra în compania
ducelui și ducesei de Richmond.
- Așadar sunteți cinci? - Da.
Și sunt toate ca dumneata?
Nu.
Caroline e deșteaptă.
Emily îmi e ca o mamă.
Louisa e un înger.
Iar Cecelia e o copilă.
Și dumneata ce ești, lady Sarah?
Cred că eu sunt o dezamăgire.
Vino să-ți spun la ureche.
Cum face dragoste un francez?
Doar un sărut.
Nimeni nu obiectează la asta.
Te-a urmat din Franța pentru sărutări?
Moda pentru flirturi.
Aud că nimeni nu știe dacă e serioasă sau scandaloasă.
Dacă vrea un amant sau e mulțumită să fie soție.
Nu există niciun amant, sunt sigură.
N-o condamn, indiferent ce a făcut.
Nu are nevoie de aprobarea ta, Selwyn. E tânără și urmează moda.
Prin pariuri, de parcă s-ar fi născut pentru asta?
Nu-și dă seama că greșește.
Femeile nu-și dau niciodată seama. Ne așteaptă pe noi să le corupem.
Sora noastră se legăna pe marginea prăpastiei.
Pe jumătate aruncându-se,
pe jumătate încercând să se tragă înapoi.
- Nu-mi dai nimic. - Nu înțelegi.
Promiți una și faci alta.
Am soț.
Pe care îl iubești?
Suntem în Anglia.
Mi s-a dat voie să-mi aleg soțul,
prin urmare crima de a-l înșela nu-mi va fi iertată.
Îi spui că ne întâlnim?
Nu.
Nici nu credeam.
Iei asupra ta vina... și refuzi plăcerea.
Haide.
Louisa, draga mea, mă bucur atât de mult că ai venit.
- Bună, Thomas. - Sarah!
Trebuie să vorbesc cu tine.
Ce este?
Ai făcut vreodată ceva...
... pentru care îți pare rău cu adevărat?
De ce trebuie să faci ceva dacă știi că îți va părea rău?
Pur și simplu se întâmplă. N-ai ce face.
N-ai ce face?
Sigur că ai.
Când am fost la Paris...
... uitam foarte des că sunt căsătorită. Uitam zile în șir.
Dar domnul Bunbury era cu tine.
Nu e și mai rău?
Erai atât de ocupată să te distrezi.
Nu m-am comportat cum ar fi trebuit.
Ai prea multe așteptări de la tine.
Ai dreptul la o mică distracție.
O mică distracție?
- Dacă asta ar fi tot... - Destul. Ești avertizată.
Îți imaginezi că faci numai lucruri rele.
Familia te cunoaște mai bine.
Te rog.
Trebuie să-ți spun. Eu...
- ... sunt atât de nefericită. - Nu, nu, nu.
Asta n-o voi permite. Ai tot ce-ți poți dori.
Îți datorezi ție însăți să fii fericită.
Vei fi nemulțumită când noi toți te iubim?
Nu știu de ce o faceți.
Deoarece...
Pentru că ai cea mai bună inimă din toată lumea.
Dacă tu ești tristă, ne afectează pe toți.
Trebuie să fie confortabil să fii bun tot timpul.
Ai o clipă liberă?
- Pot să-ți vorbesc? - Dacă dorești.
- Ce faci? - Contabilitatea.
Pot să te ajut?
Poți, cheltuind mai puțin.
Am fost extravagantă, știu. Dar...
... n-am nevoie de un venit mare pentru a fi fericită.
M-aș descurca și cu puțin, dacă...
aș trăi un alt fel de viață.
Într-adevăr.
Ți-aș rămâne îndatorată dacă...
mi-ai spune...
... ești mulțumit de viața noastră?
Este ceea ce așteptai?
Ce vrei să spui, doamna mea?
Ai vrea să schimbi ceva?
Te plângi de mine familiei tale?
Nu.
Sigur că nu.
N-aș vrea ca fratele tău să creadă că nu sunt bun cu tine.
Când ne-am căsătorit...
... te-ai considerat a fi...
Erai îndrăgostit?
La fel ca dumneata, presupun.
Noutățile despre binecunoscutele activități ale sorei mele au ajuns până în Irlanda.
I-am scris sfătuind-o să fie precaută.
Aude bârfe din Londra.
Îmi cere să am grijă.
Lord William! Sarah, trebuie să te prezint.
Lord William moare să te cunoască.
Alteță.
Lord William Gordon, lady Sarah Bunbury.
Am auzit atât de multe despre dumneata, lady Sarah.
Să nu crezi tot ce spun oamenii.
Ba cred fiecare cuvânt.
De aceea îmi doream să te cunosc.
- Lasă-mă să-ți văd ochii. - Prefer să-i ascund.
Dar eu... prefer să-i văd.
- Nu merită să te deranjezi. - Eu voi judeca acest lucru.
- Știi ce vrei? - Mult prea bine.
- Te vreau pe tine. - Ești nebun.
- Nu încă, dar probabil voi fi. - Prostii.
N-ai auzit? Câteva rude de ale mele sunt închise.
Serios?
Foarte.
Un unchi la casa de nebuni, un frate acasă.
Trebuie să mă accepți acum, cât sunt întreg la minte.
- Crezi că mi-am pierdut mințile? - Nu încă, dar le vei pierde.
Cui scrii?
Emily. A auzit bârfe despre Sarah.
- Îi spun să nu dea nicio atenție. - Aș!
Charles James!
De ce porți haina pe dos?
E cea mai nouă modă.
Moda pentru cartofori.
- Întorci haina sa se întoarcă norocul. - Un pariu sau două, asta-i tot.
Unul sau două?! Tu nu accepți limite niciodată.
Nu înțelegi. Un domn nu dă niciodată înapoi.
Și am o reputație de apărat.
Ai promis că te oprești, totuși, continui.
Doar nu m-ai adus pe lume să mă ascund în casă ca un șoarece.
Se pare că te-am adus pe lume să-mi frângi inima.
- Bună seara, tată. - Charles James.
Acum ce facem?
Ne pregătim să plătim.
Lumea bună n-avea nicio obiecție contra aventurilor dacă erau discrete.
Dar Sarah părea să fi fost dincolo de discreție.
- Mă puteți conduce către pierzanie? - Drept înainte, domnul meu. Acolo mergi.
Te avertizez, te voi lua cu mine.
E al soțului meu.
Unde-i sunt pantofii?
- Poftim? - Îmi vine halatul lui.
Îi voi încălța pantofii.
- Îi voi avea soția. - Ești rău.
Desigur.
Voi avea un sfârșit nefericit.
Cât poți sta de data asta?
Cât e el plecat.
Nu va fi destul de mult.
Niciodată nu este.
Ne-am putea întâlni din nou, în secret.
Furișându-ne ca niște viezuri în noapte.
Asta sau nimic.
Ce putem face?
L-aș putea împușca pe soțul tău.
Sau m-aș putea împușca eu.
Nu o face.
Sau poate... ne împușc pe amândoi.
Atunci ai fi liberă.
Nu vreau să fiu liberă.
Vom găsi o cale.
Trebuie să gândești.
Sarah!
Draga mea, ce veste minunată!
La început am fost încântată la gândul unui copil.
Desigur că erai.
Suntem atât de fericiți pentru tine.
Am ceva să-ți spun.
Trebuia să fi vorbit mai demult.
Ei bine...
... vino și așează-te.
Mă neliniștești.
Care este problema?
Nu mă pot vedea cu tine,
vorbi cu tine...
... fără să-ți spun adevărul.
E vorba de sănătate?
Sunt sănătoasă ca un porc.
Atunci, îți faci prea multe griji.
- Ai făcut mult efort de curând... - William Gordon...
... este tatăl copilului meu.
Lordul William Gordon?
V-ați... întâlnit în secret?
- Singuri? - Am vrut de multe ori să-ți spun.
Nu pot suporta! Cum ai putut?
- Contrazice tot ce ai fost învățată! - Știu!
Nu trebuia s-o fac.
- Nu trebuie să-mi spui. - Mă gândesc că te-am apărat,
când în tot acest timp, tu...
Nu știi cât rău faci?
Știu.
Îmi pare rău.
Soțul tău știe?
Cred că trebuie să știe.
Nu spune nimic, dar niciodată nu spune.
Sarah, ascultă.
Nu trebuie să-i spui.
Nu trebuie să spui nimănui.
Nici lui, nici familiei. Rămâne între noi două.
- Crezi că ar trebui să rămân cu el? - Da, bineînțeles!
- Și lord William? - Trebuie să-l uiți!
Merit să fiu nefericită.
Știu.
Îți vei reveni din nebunia asta.
Vreau să fac ceea ce e corect, dar nu pot!
Sarah, trebuie să mergi acasă...
... și să fii fericită cu soțul și copilul tău.
Asta nu s-a întâmplat.
Nu vom mai vorbi despre acest lucru.
Îmi pare atât de rău.
Nu pot suporta.
Nu văd decât dezastru în viitor.
Vei fi cerșetoare.
Și noi vom fi dizgrațiați.
Nu plânge.
Te rog, nu plânge.
Și copilul?
Te gândești la copilul tău?
Am fost încântată să aud că Sarah este însărcinată.
Caroline a decis să nu divulge identitatea adevăratului tată.
Minunat! Cum se simte?
Este sănătoasă și mulțumită
și... speră să fie fetiță.
Pot să merg s-o ajut?
Ar încânta-o peste măsură.
Dar ești destul de întremată?
Nu trebuie să te neliniștești.
Sănătatea mea este bună.
Îmi fac prea multe griji.
Mă pricep bine la copii.
Fiind de acord ca Cecelia să meargă în Anglia s-o ajute pe Sarah cu copilul,
am permis mezinei noastre să fie implicată în nefericirea
pe care Sarah o aducea cu ea oriunde mergea.
Cecelia a fost prinsă în circumstanțe
pe care nu le înțelegea și nu le putea controla.
Știi că nu este a ta?
Desigur că știu.
Trăind așa cum trăim, evident că nu este a mea.
Ai știut că eram îndrăgostită?
Lordul William era nelipsit din casa noastră.
La el te referi când spui dragoste?
- Nu înțeleg de ce mă vrei încă. - M-am căsătorit cu tine.
Acesta este un fapt.
- Când mă gândesc că lord William... - Te rog, nu.
Ți-am refuzat vreo plăcere?
Te-am trădat eu în vreun fel?
Nu-mi poți reproșa mai mult decât îmi reproșez eu însămi.
N-am venit aici pentru reproșuri.
M-am gândit foarte mult.
- Ești suficient de calm să gândești? - Am avut destul timp.
E un noroc că e fată.
Cum nu poate moșteni averea, familia mea nu va fi nedreptățită.
O vei recunoaște ca fiind a ta?
S-au mai întâmplat asemenea lucruri.
Putem lăsa aventura aceasta în trecut.
Încă ceva.
- Anume? - Vei renunța la lordul William.
Chiar și îngăduința mea are limite.
Ce este?
Nu mi-e foame.
- Unde pleci? - Cred că am auzit copilul plângând.
Sarah părea hotărâtă să se distrugă singură.
Era nepăsătoare față de efectul pe care comportamentul ei îl avea asupra altcuiva.
Nici măcar asupra Ceceliei,
a cărei reputație ar fi pătată prin asocierea cu sora ei adulterină.
Scandalul a ieșit la suprafață și bârfele se bazau în mare parte pe adevăr.
Alteța voastră.
Trebuie să-mi împachetezi mantia groasă, rochia albastră și halatul verde.
Imediat.
Nu, stai! Alteță, trebuie să mergem la Londra.
Cizmele maro și paltonul înălțimii sale.
- Pentru ce motiv, draga mea? - Sarah este ruinată.
E îndrăgostită de un dement!
Suntem o poveste pentru scandalizat băcani.
Nu numai băcani.
Scandalizăm nobili.
Îi umplem de invidie.
Se spune că tu ești Antoniu și eu sunt Cleopatra.
O mare epopee de dragoste.
O mare epopee de dragoste...
Cecelia trebuie să se întoarcă în Irlanda. Trebuia s-o fi trimis demult.
Nicio învinuire nu este atașată de numele ei.
Nicio învinuire? Era în casa din care a fugit Sarah!
- Ea n-a știut. - Eu știu că ea n-a știut.
Va mai crede și altcineva în afară de noi?
- Am făcut totul s-o protejez! - Știm.
- Nu ne îndoim de asta... - I-am îngrijit sănătatea.
Am avut grijă de numele ei. Sugerezi că n-am făcut-o?
- Acum n-o poți proteja. - Nu și dacă rămâne aici.
Trebuie să vină cu noi.
Nu e suficient de puternică să călătorească.
Mă simt foarte bine, pe cuvânt.
Rămâne aici cu mine. Am acest drept!
Nu este înțelept s-o luați în Irlanda.
Înțelept?
S-o trimiți acasă? Acolo unde ne-a încredințat-o tatăl ei de copilă?
A făcut o alegere înțeleaptă când a trimis-o pe sora voastră la noi.
Ce vrei să spui prin asta?
N-am fost niciodată neglijenți cu încrederea lui în afecțiunea noastră.
Domnul meu, i-a seama la ce spui.
Afecțiunea voastră?
Rezultatele se pot vedea în căsătoria Louisei.
Cum îndrăznești să menționezi dorința tatălui meu?! A fost greșit și nedrept.
N-a vrut să...
Am făcut totul pentru Sarah!
Am implorat-o să-l părăsească pe lord Gordon și să se întoarcă la soțul ei!
Am stăruit!
Nimeni nu putea face mai multe decât mine.
Ai știut că are amant?
De ce nu mi-ai spus?
Nu erai aici.
Dacă ni se spunea, am fi venit. Trebuia să ne fi spus!
Doamne, n-am dormit de zile întregi din cauza asta! Nu-mi judeca decizia!
Spun ceea ce văd.
Nu deții monopol pe îngrijorare.
Vom vedea ce are de spus fratele meu.
- Caroline, nu! - Nu voi fi judecată.
Te implor.
Alteță, vezi cum sunt insultată?
Ducele de Leinster crede că nu-mi iubesc surorile.
Cred că nimic nu poate fi mai departe de adevăr.
N-am avut nicio intenție să aduc vreo ofensă.
Mare păcat că ai vorbit când nu trebuia.
Nu ești în măsură să judeci.
De vreme ce motivele mele sunt puse la îndoială, voi pleca.
Emily, adu-l înapoi.
De ce ai vorbit cu alteța sa?
Am dreptul s-o fac.
L-ai forțat să aleagă între noi.
Este clar în ce lumină mă vede soțul tău.
L-ai forțat pe fratele nostru să ia atitudine.
Tu iei atitudine împotriva mea.
Nu mă iubești!
Te iubesc.
Sunt șocată de lipsa ta de afecțiune.
Ceri prea mult.
Trebuie să alegi:
ducele de Leinster sau eu.
Nu există nicio alegere.
Jemmy?
Urâtă afacere.
Nu mi-a venit să cred.
Erau atât de apropiate.
Întreaga familie este împărțită.
O ceașcă cu ceai? Te pune pe picioare.
- Ce se poate face? - Să fiu al naibii dacă știu.
Poate că timpul va aduce vindecare.
Sunt sigur că așa va fi.
Sora ta n-a scris.
Nu-mi va scrie... nici nu va mai vorbi cu mine.
Caroline s-a dezlănțuit împotriva noastră după fuga Sarei.
Vechea rană se redeschisese, iar eu, încă o dată, luasem partea soțului meu.
Tăcerea dintre noi se simțea la fel de durabilă ca moartea.
Cum dorești să-ți petreci seara?
Cred că mă voi retrage în pat.
- Henry, ești bolnav? - Îmbătrânesc, iubirea mea.
Îmi cer iertare.
Afară! Afară! Am spus să ieșiți!
Cu o infinită surpriză am întâlnit-o pe fermecătoarea lady S.
Ne-am bucurat de... simpla ei ospitalitate.
Am studiat cu plăcere pasiunea dintre ea și lordul William,
încă... încă... încă...
- Strălucind încă în primitiva ei ardoare. - Primitiva.
Bun!
Bun.
Să-i scriu Louisei?
Ce să-i spui?
Despre marea ta fericire?
Sunt fericită.
Într-adevăr?
Nu știu de ce nu mă crezi.
Dacă te declari fericită, atunci așa trebuie să fie.
În acest caz, eu sunt fericită...
... pentru că te iubesc nespus.
Aș vrea să n-o repeți.
Că te iubesc?
De câte ori o aud, o cred și mai puțin.
Cum altfel te pot convinge?
Ai putea înceta să te plângi surorilor tale.
- Abia dacă le amintesc. - În fiece oră a zilei.
Dacă dorești, nu voi mai vorbi despre ele.
Caroline este încă furioasă. Mie îmi scrie, dar nu Emilyei.
Este în dezacord chiar și cu fratele nostru.
- Nu suport această ceartă! - Mă rog în fiecare zi pentru asta.
Dacă aș putea s-o fac pe Sarah să vadă ce greșeală face...
Nu te poți bizui pe Sarah.
Se răzgândește într-o clipită.
- Crezi că e dincolo de salvare? - N-am spus așa.
Îmi pare rău, Tom.
Mă face să mă simt atât de nefericită.
Cel mai rău lucru din toate: nu suport să te văd nefericită.
M-am consultat cu dl. Conolly, care e convins că e bine să vorbesc cu voi.
- Mereu îndatoritor. - Este o calitate care dă bine.
Domnul Conolly este un om norocos.
S-ar întoarce la noi dacă ar putea. Sunt sigură...
- Și-a ales drumul, trebuie să stea acolo. - A scris.
Ți-a scris?
De multe ori. E foarte nefericită.
Presupun că nu-i putem dori altceva.
- A părăsit-o lord William? - Nu e vorba despre asta.
O chinuie conștiința.
Înțeleg. Plăcerea dispare.
- Caută sprijinul și iertarea noastră. - Nimeni n-o va mai recunoaște.
Frate, trebuie să existe o cale.
Dacă îți dau asigurări pentru remușcările și sincera ei pocăință...
- Remușcări? Sarah?! - Alteță, dă-i voie sorei mele să vorbească!
Nu voi renunța la Sarah. Nu pot.
Dar cum îl poate părăsi dacă nu are unde să meargă?
Fiecare familie în criză are îngerul ei salvator,
iar Louisa era al nostru,
păstrând încrederea noastră a tuturor.
- Cum se simte Emily? - E bine.
- Spune-i că mi-e dor de ea. - Așa voi face.
- Lordul William nu este aici? - Îi place să se plimbe.
Câteodată ore întregi.
Am vorbit cu fratele nostru.
Este preocupat să facă ce este bine.
Dacă nu ar vrea să mă mai vadă vreodată, n-aș fi surprinsă.
Are anumite condiții.
Ce spune?
Te poți întoarce sub protecția lui.
Va avea grijă de tine și Louisa.
Vei trăi în liniște, fără să te afișezi în societate.
Nu te întâlnești cu nimeni, mai puțin familia și servitorii.
Nu simt dorința să mă afișez în societate. Aș urî mai mult decât orice.
Poți lua masa cu familia când nu sunt musafiri.
Da.
Trebuie să-l părăsești pe lord William și să renunți la orice contact.
- Este tatăl copilului meu! - Fratele nostru nu dorește să-l revezi.
Niciodată?
Mi-a cerut să-ți clarific dorințele lui.
Nu mă iartă.
O va face, odată ce va ști că te-ai schimbat.
M-am schimbat.
Odată credeam în fericire.
Acum știu că nu voi fi niciodată fericită.
Poate că nu ești fericită, dar cu timpul, vei fi mulțumită.
Voi fi?
- Ce convenabil! - Măcar nu ne vei mai îndurera pe toți.
Întotdeauna ați știut ce-ar trebui să fac!
Toată lumea credea că trebuie să mă mărit cu regele.
Când n-a ieșit, m-ați vrut măritată.
- Eu nu. - N-aș putea să fiu perfectă, așa ca tine.
Nimeni nu este bun din naștere.
- Trebuie să ne străduim. - Crezi că nu m-am străduit?!
Crezi că pentru mine e ușor?
Am încercat să-ți spun.
Ți-am cerut ajutorul!
Nici tu și nici Caroline n-ați vrut să auziți.
N-am avut intenția să te rănesc.
Nimeni din familie n-a vrut să te rănească.
Întoarce-te la noi, Sarah.
Întoarce-te la familie.
Îmi pare rău.
Îți provoc atâta necaz.
Nu.
Îți provoc durere.
- Trebuia s-o fi oprit pe Sarah. - Nu puteai.
Îți dorești ceva?
Vrei să-ți aduc ceva?
Pot să...
Pot s-o văd... pe Emily?
Cecelia?
Nu!
Chinuită de remușcări, dar cu totul nevinovată, Cecelia a murit.
Moartea ei trebuia să ne fi adus împreună din nou, dar n-a fost așa.
Timp de ani de zile.
Încă te poți răzgândi.
Nu-ți dorești cu adevărat.
Este alegerea ta.
Îmi va fi dor de ea.
- Îmi pare rău. - Rău?
Îți pare rău că m-ai cunoscut? La revedere, Sarah.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
SFÂRȘITUL PĂRȚII A PATRA